Відеокарти Asus
Список усіх відеокарт Розширений підбір → |
Можливо, мене зацікавить
Статті, огляди, корисні поради
Усі матеріали![](/posts/files/6045/medium_pic.jpg)
Що таке FPS та чому це важливо в іграх?
Частота кадрів в секунду в іграх: що це, яке значення комфортне для геймерів, як його підвищити
![](/posts/files/6166/medium_pic.jpg)
Гід по VR: найкращі ігри, вибір VR-системи та ПК для неї
Повне керівництво для занурення у світ віртуальної реальності: від вибору обладнання до топових ігор
![](/posts/files/5385/medium_pic.jpg)
Скільки пам'яті потрібно відеокарті?
Розбираємось, чи достатньо для сучасних ігор 8 ГБ VRAM чи настав час оновлюватися до 12 або 16 ГБ?
![](/posts/files/6079/medium_pic.jpg)
Як правильно зібрати ПК самому
Прискорений курс зі збирання комп'ютерів різного рівня складності, призначений для новачків та любителів
![](/posts/files/6182/medium_pic.jpg)
Найкращі ігрові ноутбуки з відеокартою GeForce RTX 40** до 10 000 злотих
Доступні ігрові ноутбуки на базі відеокарт GeForce RTX серії 4000 із вбудованими AI алгоритмами покращення графіки
![](/posts/files/6000/medium_pic.jpg)
Як вибрати відеокарту
Вибір відеокарти – це важливий етап для покращення геймінгу, роботи з графікою або обробки відео
Відеокарти: характеристики, типи, види
Показати все
Підключення
Інтерфейс, за допомогою якого відеокарта підключається до материнської плати комп'ютера.
Фактично штатним інтерфейсом для сучасних відеокарт є PCI-E (PCI-Express різних версій: PCI-E v2.0, PCI-E v3.0 , PCI-E v4.0); в наш час він майже повністю витіснив застарілі AGP і «звичайний» PCI. В сучасних комплектуючих можуть передбачатися різні версії і різна кількість ліній PCI-E; для відеокарт правила сумісності з материнськими платами такі:
1. Кількість ліній PCI-E у слоті «материнки» повинна бути не менше числа ліній відеокарти. Тобто, приміром, відеоадаптер з PCI-E х8 можна підключити до слоту PCI-E x16, але не навпаки. Взагалі ж найрозумніше при підборі комплектуючих виходити із того, що для підключення знадобиться слот х16: це максимальне число ліній, що зустрічається в слотах материнських плат, і саме така кількість передбачається в більшості сучасних відеокарт, інакше неможливо було б досягти потрібної пропускної здатності.
2. Відеокарту більш ранньої версії PCI-E можна підключити до слоту більш пізньої версії, однак протилежний варіант найчастіше неможливий (за рідкісними винятками — відеоадаптери PCI-E v2.1 можуть працювати на деяких картах зі слотами v2.0, однак цю можливість варто уточнювати окремо).
Що стосується конкретних версій PCI-E, то тут варіанти можуть бути наступними:
— PCI-E v2.0. Найбільш рання із актуальних на сьогодні версій PCI-Express. П...ропускна здатність однієї лінії даного інтерфейсу становить 5 ГТ/с (гігатранзакцій у секунду), що на практиці дає 500 МБ/с на лінію. Відповідно, максимальна швидкість передачі даних (при 16 лініях) досягає 8 ГБ/с в кожну сторону.
— PCI-E v2.1. Вдосконалений варіант версії 2.0, який відрізняється деякими програмними поліпшеннями; по апаратній частині і пропускній здатності повністю ідентичний попереднику.
— PCI-E v3.0. Принципове оновлення стандарту PCI-E, в якому була представлена більш досконала схема кодування даних — 128b/130b, тобто 2 «зайвих» біта на кожні 128 біт корисної інформації (тоді як в попередніх стандартах використовувалася 8b/10b, тобто 2 службових біта на 8 основних). Завдяки цьому у порівнянні з попередником швидкість передачі даних вдалося підвищити майже вдвічі (до 985 МБ/с на лінію), тоді як кількість транзакцій зросла усього з 5 до 8 ГТ/с.
— PCI-E v4.0. Подальший розвиток описаного вище стандарту PCI-E, випущений на ринок в 2019 році. Пропускна здатність у порівнянні з попередньою версією 3.0 була збільшена ще в 2 рази — до 16 гігатранзакцій в секунду (1969 МБ/с на одну лінію, 31,5 ГБ/с на х16).
Фактично штатним інтерфейсом для сучасних відеокарт є PCI-E (PCI-Express різних версій: PCI-E v2.0, PCI-E v3.0 , PCI-E v4.0); в наш час він майже повністю витіснив застарілі AGP і «звичайний» PCI. В сучасних комплектуючих можуть передбачатися різні версії і різна кількість ліній PCI-E; для відеокарт правила сумісності з материнськими платами такі:
1. Кількість ліній PCI-E у слоті «материнки» повинна бути не менше числа ліній відеокарти. Тобто, приміром, відеоадаптер з PCI-E х8 можна підключити до слоту PCI-E x16, але не навпаки. Взагалі ж найрозумніше при підборі комплектуючих виходити із того, що для підключення знадобиться слот х16: це максимальне число ліній, що зустрічається в слотах материнських плат, і саме така кількість передбачається в більшості сучасних відеокарт, інакше неможливо було б досягти потрібної пропускної здатності.
2. Відеокарту більш ранньої версії PCI-E можна підключити до слоту більш пізньої версії, однак протилежний варіант найчастіше неможливий (за рідкісними винятками — відеоадаптери PCI-E v2.1 можуть працювати на деяких картах зі слотами v2.0, однак цю можливість варто уточнювати окремо).
Що стосується конкретних версій PCI-E, то тут варіанти можуть бути наступними:
— PCI-E v2.0. Найбільш рання із актуальних на сьогодні версій PCI-Express. П...ропускна здатність однієї лінії даного інтерфейсу становить 5 ГТ/с (гігатранзакцій у секунду), що на практиці дає 500 МБ/с на лінію. Відповідно, максимальна швидкість передачі даних (при 16 лініях) досягає 8 ГБ/с в кожну сторону.
— PCI-E v2.1. Вдосконалений варіант версії 2.0, який відрізняється деякими програмними поліпшеннями; по апаратній частині і пропускній здатності повністю ідентичний попереднику.
— PCI-E v3.0. Принципове оновлення стандарту PCI-E, в якому була представлена більш досконала схема кодування даних — 128b/130b, тобто 2 «зайвих» біта на кожні 128 біт корисної інформації (тоді як в попередніх стандартах використовувалася 8b/10b, тобто 2 службових біта на 8 основних). Завдяки цьому у порівнянні з попередником швидкість передачі даних вдалося підвищити майже вдвічі (до 985 МБ/с на лінію), тоді як кількість транзакцій зросла усього з 5 до 8 ГТ/с.
— PCI-E v4.0. Подальший розвиток описаного вище стандарту PCI-E, випущений на ринок в 2019 році. Пропускна здатність у порівнянні з попередньою версією 3.0 була збільшена ще в 2 рази — до 16 гігатранзакцій в секунду (1969 МБ/с на одну лінію, 31,5 ГБ/с на х16).
Професійна
До цієї категорії належать відеокарти, спеціально призначені для прогресивних графічних станцій і розраховані на роботу з ресурсоємними завданнями — наприклад, 3D-візуалізації. Такі моделі мають відповідні характеристики — хоча у різних карт вони можуть відчутно змінюватися, проте майже все можна віднести до топового класу. Окремо варто відзначити, що, незважаючи на високу потужність, професійні карти не призначені для ігор, і купувати таку модель для ігрової станції, як мінімум, невиправдано.
Зовнішня
Відеокарти, виконані у вигляді окремих пристроїв і призначені для установки поза корпусу комп'ютера. Такі рішення призначені в основному для ноутбуків — зокрема, компактних ультрабуків, у яких через малої товщини корпусу важко використовувати потужні внутрішні відеокарти. Водночас сучасна «ноутбучна» графіка цілком здатна впоратися не тільки з повсякденними завданнями, але і з багатьма іграми. Тому звертати увагу на зовнішні відеокарти має сенс перш за все досвідченим геймерам, для яких важлива максимальна продуктивність на новітніх іграх.
Зазначимо, що для підключення такого пристрою потрібно високошвидкісний інтерфейс — наприклад, Thunderbolt 3.
Зазначимо, що для підключення такого пристрою потрібно високошвидкісний інтерфейс — наприклад, Thunderbolt 3.
Створено для майнінга
Відеокарти, спеціально створені для майнінг криптовалют (BitCoin, Ethereum тощо). У цьому разі мається на увазі не просто теоретична можливість застосовувати відеокарту для майнінг (таку можливість мають багато «звичайні» відеокарти), а саме оптимізована конструкція, першопочатково розроблена з урахуванням специфіки процесу. Деякі з таких моделей можуть призначатися тільки для майнінг і взагалі не мати відеовиходів.
Майнінг являє собою процес «видобутку» кріптовалюти шляхом виконання спеціальних обчислень. Технічні особливості процесу такі, що для досягнення максимальної ефективності потрібно максимально розпаралелити обчислення. Саме завдяки цьому відеокарти виявилися дуже зручними для майнінг: кількість окремих ядер (і, відповідно, паралельних обчислень) в сучасних графічних процесорах обчислюється сотнями. Першопочатково таке застосування було нештатним, і для перекладу відеокарти в режим майнінгу доводилося вдаватися до різних хитрощів; однак у світлі зростаючої популярності криптовалют багато виробники стали випускати відеоадаптери, спеціально призначені для такого застосування.
Майнінг являє собою процес «видобутку» кріптовалюти шляхом виконання спеціальних обчислень. Технічні особливості процесу такі, що для досягнення максимальної ефективності потрібно максимально розпаралелити обчислення. Саме завдяки цьому відеокарти виявилися дуже зручними для майнінг: кількість окремих ядер (і, відповідно, паралельних обчислень) в сучасних графічних процесорах обчислюється сотнями. Першопочатково таке застосування було нештатним, і для перекладу відеокарти в режим майнінгу доводилося вдаватися до різних хитрощів; однак у світлі зростаючої популярності криптовалют багато виробники стали випускати відеоадаптери, спеціально призначені для такого застосування.
LHR (low hash rate)
Відеокарти, апаратно захищені від майнінгу. Термін Low Hash Rate був введений в ужиток компанією NVIDIA, щоб відвадити від відеокарт майнерів криптовалюта і повернути прихильність аудиторії комп'ютерних геймерів. Зустрічаються LHR-версії відеокарт лише серед покоління NVIDIA GeForce RTX 3000-ї серії. Ранні графічні прискорювачі GeForce не мають заводських обмежень по майнінгу, так само як всі старі і нові відеокарти AMD Radeon. Втім і серед GeForce RTX 3000-й серії є відеокарти без LHR.
Модель GPU
GPU – це різновид процесора, призначений для обробки графіки, який і визначає фундаментальні робочі характеристики відеоадаптера. На сьогодні існують два основні виробники – AMD і NVIDIA. Також у гонку лідерів увірвалася компанія Intel з лінійкою дискретної графіки Intel Arc.
NVIDIA: GeForce GT 1030, GeForce GTX 1050 Ti, GeForce GTX 1060, GeForce GTX 1070 тощо (всі належать до GeForce 10 series), GeForce 16 series у вигляді GeForce GTX 1630, GeForce GTX 1650 (SUPER), GeForce GTX 1660 (SUPER, Ti) , GeForce RTX 20 series, а саме GeForce RTX 2060 (SUPER), GeForce RTX 2070 (SUPER), GeForce RTX 2080 (SUPER, Ti), GeForce RTX 3050, GeForce RTX 3060, GeForce RTX 3060 Ti, GeForce RTX 3070, GeForce RTX 3070 Ti, GeForce RTX 3080, GeForce RTX 3080 Ti, GeForce RTX 3090, GeForce RTX 3090 Ti, GeForce RTX 4060, GeForce RTX 4060 Ti, GeForce RTX 4070, GeForce RTX 4070 SUPER, GeForce RTX 4070 Ti, GeForce RTX 4070 Ti SUPER, GeForce RTX 4080, GeForce RTX 4080 SUPER, GeForce RTX 4090, а також професійні Quadro.
AMD: Radeon RX 400 series, Radeon RX 500 series у вигляді Radeon RX 550, Radeon RX 560, Radeon RX 570, Radeon RX 580, Radeon RX 590, Radeon RX 5500 XT, Radeon RX 5600 XT, Radeon RX 5700, Radeon RX 5700 XT, Radeon RX 6400, Radeon RX 6500 XT, Radeon RX 6600, Radeon RX 6600 XT, Radeon RX 6650 XT, Radeon RX 6700 XT, Radeon RX 6750 XT, Radeon RX 6800, Radeon RX 6800 XT, Radeon RX 6900 XT, Radeon RX 6950 XT, Radeon RX 7600, Radeon RX 7600 XT, Radeon RX 7700 XT, Radeon RX 7800 XT, Radeon RX 7900 XT, Radeon RX 7900 XTX, Radeon RX 7900 GRE, Radeon RX Vega 56, Radeon RX Vega 64, AMD Radeon VII і професійні FirePro.
Знаючи модель GPU, можна знайти докладні дані щодо нього (спеціальні характеристики, відгуки, огляди тощо) та оцінити, наскільки дана плата підійде для ваших цілей. При цьому варто відзначити, що у відеокартах сторонніх брендів характеристики графічного процесора можуть дещо відрізнятися від стандартних (причому нерідко – у бік прискорення та покращення).
NVIDIA: GeForce GT 1030, GeForce GTX 1050 Ti, GeForce GTX 1060, GeForce GTX 1070 тощо (всі належать до GeForce 10 series), GeForce 16 series у вигляді GeForce GTX 1630, GeForce GTX 1650 (SUPER), GeForce GTX 1660 (SUPER, Ti) , GeForce RTX 20 series, а саме GeForce RTX 2060 (SUPER), GeForce RTX 2070 (SUPER), GeForce RTX 2080 (SUPER, Ti), GeForce RTX 3050, GeForce RTX 3060, GeForce RTX 3060 Ti, GeForce RTX 3070, GeForce RTX 3070 Ti, GeForce RTX 3080, GeForce RTX 3080 Ti, GeForce RTX 3090, GeForce RTX 3090 Ti, GeForce RTX 4060, GeForce RTX 4060 Ti, GeForce RTX 4070, GeForce RTX 4070 SUPER, GeForce RTX 4070 Ti, GeForce RTX 4070 Ti SUPER, GeForce RTX 4080, GeForce RTX 4080 SUPER, GeForce RTX 4090, а також професійні Quadro.
AMD: Radeon RX 400 series, Radeon RX 500 series у вигляді Radeon RX 550, Radeon RX 560, Radeon RX 570, Radeon RX 580, Radeon RX 590, Radeon RX 5500 XT, Radeon RX 5600 XT, Radeon RX 5700, Radeon RX 5700 XT, Radeon RX 6400, Radeon RX 6500 XT, Radeon RX 6600, Radeon RX 6600 XT, Radeon RX 6650 XT, Radeon RX 6700 XT, Radeon RX 6750 XT, Radeon RX 6800, Radeon RX 6800 XT, Radeon RX 6900 XT, Radeon RX 6950 XT, Radeon RX 7600, Radeon RX 7600 XT, Radeon RX 7700 XT, Radeon RX 7800 XT, Radeon RX 7900 XT, Radeon RX 7900 XTX, Radeon RX 7900 GRE, Radeon RX Vega 56, Radeon RX Vega 64, AMD Radeon VII і професійні FirePro.
Знаючи модель GPU, можна знайти докладні дані щодо нього (спеціальні характеристики, відгуки, огляди тощо) та оцінити, наскільки дана плата підійде для ваших цілей. При цьому варто відзначити, що у відеокартах сторонніх брендів характеристики графічного процесора можуть дещо відрізнятися від стандартних (причому нерідко – у бік прискорення та покращення).
Архітектура
Набір властивостей та якостей, властивих цілій родині відеокарт. Архітектура GPU розрахована на масові паралельні обчислення, щоб ефективно справлятися з обробкою комп'ютерної графіки.
Сучасні відеокарти будуються за однією з кількох поширених архітектур:
Turing. Архітектура NVIDIA Turing дебютувала під завісу 2018 року. Названо її на честь англійського математика Алана Тьюринга. У Turing вперше застосували RT-ядра для трасування променів, які прискорюють розрахунки руху світла та звуку в 3D-середовищі до 10 млрд променів на секунду. Також архітектура оснащена тензорними ядрами, новим мультипотоковим процесором та уніфікованою архітектурою кешу з подвоєною смугою пропускання (порівняно з попередніми поколіннями). Застосовується Turing у відеокартах GeForce RTX, Quadro RTX та Tesla T4.
Ampere. Архітектура RTX другого покоління, що прийшла на зміну Turing в 2020 році. Називається вона на честь французького фізика та математика Андре-Марі Ампера. Архітектура ознаменувала становлення ігрових відеокарт NVIDIA GeForce RTX 3000 серії. У Ampere ввели нові потокові мультипроцесори, RT-ядра другої редакції та тензорні ядра третього покоління. Ключовим моментом цих покращень є не лише збільшення растрової продуктивності, а й зниження навантаження під час розрахунку променів. Зустрічається архітектура Ampere у сімействі графічних процесорів GeForce...30 від компанії NVIDIA.
Ada Lovelace. У сімействі графічних процесорів на архітектурі Ada Lovelace, яку випустили в 2021 році, нововведення торкнулися застосування RT-ядер третього покоління, які забезпечують дворазовий приріст продуктивності з трасуванням променів. Також в архітектурі використовуються тензорні ядра четвертого покоління, які до двох разів швидше в операціях ШІ-навчання, та ядра CUDA, удвічі продуктивніші в операціях одинарної точності порівняно з рішеннями попереднього покоління. Архітектура реалізована у відеокартах NVIDIA GeForce 4000-й та 6000-й серій.
Navi (RDNA). Перші графічні рішення від AMD на базі архітектури Navi RDNA побачили світ улітку 2019 року. Маючи вдвічі менше площу кристала, на ньому вдалося розмістити ті ж 12.5 млрд транзисторів, що і в попередньому поколінні чіпів на Vega 10. Відеокарти на архітектурі Navi (RDNA) відеокарти мають підвищену енергоефективність і швидкодію, особливо в іграх. Дебют архітектури відбувся у графічних адаптерах лінійки Radeon RX 5700.
Big Navi (RDNA 2). Архітектура Big Navi (RDNA 2) розпочала ходу з 2020 року. Вона придбала покращені обчислювальні блоки, вдосконалений графічний конвеєр та нову високошвидкісну кеш-пам'ять AMD Infinity Cache. Архітектура демонструє високі показники енергоефективності та продуктивності. Зокрема, порівняно з першою редакцією RDNA приріст продуктивності на ват склав до 54%. Також Big Navi має вдосконалені апаратні пристрої для трасування променів (Ray Accelerator), що забезпечує більш реалістичне промальовування графіки у вимогливих іграх. Застосовується архітектура у відеокартах серії AMD Radeon RX 6000 та топових геймерських консолях (Sony PlayStation 5, Xbox S/X).
Navi 3X (RDNA 3). Зміни у третій редакції архітектури RDNA спрямовані на комплексне покращення ігрової продуктивності у високих роздільних здатностях 4К та 8К. Графічні процесори з урахуванням RDNA 3 стали першими GPU від компанії AMD, які з кількох кристалів (чіплетів). Перепроектовані обчислювальні блоки та технологія AMD Infinity Cache другого покоління забезпечують приріст продуктивності до 54% у порівнянні порівняння Navi 3X з попереднім поколінням Big Navi. Також покращення торкнулися продуктивності трасування променів — відповідні блоки можуть розраховувати на 50% більше променів за такт. Архітектура знайшла застосування у ігрових відеокартах сімейства AMD Radeon RX 7000.
Сучасні відеокарти будуються за однією з кількох поширених архітектур:
Turing. Архітектура NVIDIA Turing дебютувала під завісу 2018 року. Названо її на честь англійського математика Алана Тьюринга. У Turing вперше застосували RT-ядра для трасування променів, які прискорюють розрахунки руху світла та звуку в 3D-середовищі до 10 млрд променів на секунду. Також архітектура оснащена тензорними ядрами, новим мультипотоковим процесором та уніфікованою архітектурою кешу з подвоєною смугою пропускання (порівняно з попередніми поколіннями). Застосовується Turing у відеокартах GeForce RTX, Quadro RTX та Tesla T4.
Ampere. Архітектура RTX другого покоління, що прийшла на зміну Turing в 2020 році. Називається вона на честь французького фізика та математика Андре-Марі Ампера. Архітектура ознаменувала становлення ігрових відеокарт NVIDIA GeForce RTX 3000 серії. У Ampere ввели нові потокові мультипроцесори, RT-ядра другої редакції та тензорні ядра третього покоління. Ключовим моментом цих покращень є не лише збільшення растрової продуктивності, а й зниження навантаження під час розрахунку променів. Зустрічається архітектура Ampere у сімействі графічних процесорів GeForce...30 від компанії NVIDIA.
Ada Lovelace. У сімействі графічних процесорів на архітектурі Ada Lovelace, яку випустили в 2021 році, нововведення торкнулися застосування RT-ядер третього покоління, які забезпечують дворазовий приріст продуктивності з трасуванням променів. Також в архітектурі використовуються тензорні ядра четвертого покоління, які до двох разів швидше в операціях ШІ-навчання, та ядра CUDA, удвічі продуктивніші в операціях одинарної точності порівняно з рішеннями попереднього покоління. Архітектура реалізована у відеокартах NVIDIA GeForce 4000-й та 6000-й серій.
Navi (RDNA). Перші графічні рішення від AMD на базі архітектури Navi RDNA побачили світ улітку 2019 року. Маючи вдвічі менше площу кристала, на ньому вдалося розмістити ті ж 12.5 млрд транзисторів, що і в попередньому поколінні чіпів на Vega 10. Відеокарти на архітектурі Navi (RDNA) відеокарти мають підвищену енергоефективність і швидкодію, особливо в іграх. Дебют архітектури відбувся у графічних адаптерах лінійки Radeon RX 5700.
Big Navi (RDNA 2). Архітектура Big Navi (RDNA 2) розпочала ходу з 2020 року. Вона придбала покращені обчислювальні блоки, вдосконалений графічний конвеєр та нову високошвидкісну кеш-пам'ять AMD Infinity Cache. Архітектура демонструє високі показники енергоефективності та продуктивності. Зокрема, порівняно з першою редакцією RDNA приріст продуктивності на ват склав до 54%. Також Big Navi має вдосконалені апаратні пристрої для трасування променів (Ray Accelerator), що забезпечує більш реалістичне промальовування графіки у вимогливих іграх. Застосовується архітектура у відеокартах серії AMD Radeon RX 6000 та топових геймерських консолях (Sony PlayStation 5, Xbox S/X).
Navi 3X (RDNA 3). Зміни у третій редакції архітектури RDNA спрямовані на комплексне покращення ігрової продуктивності у високих роздільних здатностях 4К та 8К. Графічні процесори з урахуванням RDNA 3 стали першими GPU від компанії AMD, які з кількох кристалів (чіплетів). Перепроектовані обчислювальні блоки та технологія AMD Infinity Cache другого покоління забезпечують приріст продуктивності до 54% у порівнянні порівняння Navi 3X з попереднім поколінням Big Navi. Також покращення торкнулися продуктивності трасування променів — відповідні блоки можуть розраховувати на 50% більше променів за такт. Архітектура знайшла застосування у ігрових відеокартах сімейства AMD Radeon RX 7000.
Об'єм пам'яті
Об'єм власної пам'яті графічного процесора; саме цей параметр іноді називають об'ємом пам'яті відеокарти. Чим більше об'єм пам'яті графічного процесора — тим більш складну і деталізовану картинку він здатний обробити за проміжок часу, а отже, тим вище його продуктивність і швидкодія (що особливо важливо для ресурсномістких задач на зразок висококласних ігор, відеомонтажу, 3D-рендерингу тощо).
При виборі варто враховувати, що на продуктивність відеокарти впливає не тільки об'єм пам'яті, але і її тип, частота роботи (див. нижче) і інші особливості. Тому цілком можливі ситуації, коли модель з меншою кількістю пам'яті буде більш прогресивною і дорогою, ніж більш об'ємна. А однозначно порівнювати між собою можна лише варіанти, схожі за іншими характеристиками пам'яті.
На сучасному ринку зустрічаються в основному відеокарти з об'ємами пам'яті в 2 ГБ, 4 ГБ, 6 ГБ, 8 ГБ, 10 ГБ, 11 ГБ, 12 ГБ, а в найсучасніших моделях може встановлюватися 16 ГБ і навіть більше.
При виборі варто враховувати, що на продуктивність відеокарти впливає не тільки об'єм пам'яті, але і її тип, частота роботи (див. нижче) і інші особливості. Тому цілком можливі ситуації, коли модель з меншою кількістю пам'яті буде більш прогресивною і дорогою, ніж більш об'ємна. А однозначно порівнювати між собою можна лише варіанти, схожі за іншими характеристиками пам'яті.
На сучасному ринку зустрічаються в основному відеокарти з об'ємами пам'яті в 2 ГБ, 4 ГБ, 6 ГБ, 8 ГБ, 10 ГБ, 11 ГБ, 12 ГБ, а в найсучасніших моделях може встановлюватися 16 ГБ і навіть більше.
Тип пам’яті
Тип графічної пам'яті, що використовується у відеокарті (див. Об'єм пам'яті графічного процесора). На сьогоднішній день використовуються такі типи пам'яті:
— DDR3. Оперативна пам'ять загального призначення, що не має спеціалізації під обробку графіки і першопочатково створена для використання в загальній системній RAM. Втім, завдяки непоганий продуктивності і порівняно невисокій вартості з недавніх пір застосовується і у відеокартах (щоправда, в основному бюджетного рівня).
— DDR4. Подальший, після DDR3, розвиток оперативної пам'яті загального призначення. Конкретно у відеокартах зустрічається вкрай рідко, в зв'язку з поширеністю більш прогресивних спеціалізованих стандартів.
— GDDR2. Друге покоління пам'яті, побудованої за технологією Double Data Rate («подвоєна швидкість передачі даних). Фактично є модифікацією оперативної пам'яті типу DDR2, оптимізованої під використання у відеокартах; так само, як і оригінальна DDR2, забезпечує 4 операції з передачі даних за один такт (оригінальна DDR — 2 операції). Широкого поширення не отримала через схильність до сильного нагрівання під час роботи.
— GDDR3. Поліпшена версія GDDR2 (див. вище). Має більш високу ефективну частоту (як наслідок — продуктивність), відрізняючись при цьому низьким тепловиділенням. Деякий час тому користувалася значною популярністю, зараз поступово виходить з ужитку, поступаючись позиціями...більш прогресивним стандартам.
— GDDR5. Досить прогресивний формат відеопам'яті; на відміну від більш ранніх версій GDDR (див. вище), побудований на основі оперативної пам'яті DDR3.
— GDDR5X. Подальше удосконалення пам'яті типу GDDR5, покликане підвищити пропускну здатність (і, відповідно, загальну швидкість і продуктивність роботи графіки). Різні конструктивні поліпшення дозволили досягти зростання максимальної швидкості в 2 рази — до 12 Гбіт/с проти 6 Гбіт/с в оригінальній GDDR5. При цьому GDDR5X хоча і поступається за характеристиками HBM (див. нижче), однак і коштує значно дешевше.
— GDDR6. Подальший, після GDDR5X, розвиток графічної пам'яті типу GDDR. Дозволяє досягти швидкостей обміну даними до 16 Гбіт/с на один контакт, що майже вдвічі вище, ніж у GDDR5, при більш низькій робочій напрузі. Подібні характеристики дають змогу застосовувати GDDR6 для роботи з роздільною здатністю 4K і вище, а також системами віртуальної реальності; відеокарти з такою пам'яттю належать переважно до топових рішень.
- GDDR6X. Удосконалена версія GDDR6, випущена восени 2020 року. За заявою творців, є найбільш швидкою графічною пам'яттю на момент виходу. Одним з ключових оновлень є використання так званої багаторівневої модуляції PAM4, що дозволяє передавати 2 біта даних за цикл (проти 1 біта у попередників). За рахунок цього пропускна здатність GDDR6X може досягати 21 Гбіт/с на 1 контакт і 1 ТБ/с для всього блоку пам'яті (проти 16 Гбіт/с і 700 ГБ/с відповідно в попередній версії). Даний тип пам'яті відмінно підходить навіть для найбільш потужних сучасних відеокарт, однак і коштує він відповідно.
— HBM. Тип пам'яті, розроблений у розрахунку на максимальне підвищення пропускної здатності. Принципово відрізняється від різних версій GDDR тим, що модуль HBM побудований за принципом «бутерброда» — чипи пам'яті в ньому розміщені шарами і допускають одночасний доступ; а для зв'язку з процесором використовується спеціальний кремнієвий шар, т. зв. «interposer», що забезпечує ефективну передачу великих об'ємів даних. За рахунок цього HBM значно (в рази) перевершує по швидкості роботи навіть найпрогресивніші версії GDDR, а тактова частота таких модулів пам'яті виходить невисокою, що дає ще одну перевагу — надзвичайно низьке енергоспоживання і тепловиділення. Головний недолік цієї технології — висока вартість.
— HBM2. Друге покоління високошвидкісної пам'яті типу HBM, представлене в 2016 році. Детальніше про загальні особливості HBM див. вище, а в HBM2 пропускна здатність була збільшена вдвічі в порівнянні з першою версією цієї технології. Завдяки цьому подібна пам'ять відмінно підходить для ресурсномістких завдань на зразок роботи з віртуальною реальністю.
— DDR3. Оперативна пам'ять загального призначення, що не має спеціалізації під обробку графіки і першопочатково створена для використання в загальній системній RAM. Втім, завдяки непоганий продуктивності і порівняно невисокій вартості з недавніх пір застосовується і у відеокартах (щоправда, в основному бюджетного рівня).
— DDR4. Подальший, після DDR3, розвиток оперативної пам'яті загального призначення. Конкретно у відеокартах зустрічається вкрай рідко, в зв'язку з поширеністю більш прогресивних спеціалізованих стандартів.
— GDDR2. Друге покоління пам'яті, побудованої за технологією Double Data Rate («подвоєна швидкість передачі даних). Фактично є модифікацією оперативної пам'яті типу DDR2, оптимізованої під використання у відеокартах; так само, як і оригінальна DDR2, забезпечує 4 операції з передачі даних за один такт (оригінальна DDR — 2 операції). Широкого поширення не отримала через схильність до сильного нагрівання під час роботи.
— GDDR3. Поліпшена версія GDDR2 (див. вище). Має більш високу ефективну частоту (як наслідок — продуктивність), відрізняючись при цьому низьким тепловиділенням. Деякий час тому користувалася значною популярністю, зараз поступово виходить з ужитку, поступаючись позиціями...більш прогресивним стандартам.
— GDDR5. Досить прогресивний формат відеопам'яті; на відміну від більш ранніх версій GDDR (див. вище), побудований на основі оперативної пам'яті DDR3.
— GDDR5X. Подальше удосконалення пам'яті типу GDDR5, покликане підвищити пропускну здатність (і, відповідно, загальну швидкість і продуктивність роботи графіки). Різні конструктивні поліпшення дозволили досягти зростання максимальної швидкості в 2 рази — до 12 Гбіт/с проти 6 Гбіт/с в оригінальній GDDR5. При цьому GDDR5X хоча і поступається за характеристиками HBM (див. нижче), однак і коштує значно дешевше.
— GDDR6. Подальший, після GDDR5X, розвиток графічної пам'яті типу GDDR. Дозволяє досягти швидкостей обміну даними до 16 Гбіт/с на один контакт, що майже вдвічі вище, ніж у GDDR5, при більш низькій робочій напрузі. Подібні характеристики дають змогу застосовувати GDDR6 для роботи з роздільною здатністю 4K і вище, а також системами віртуальної реальності; відеокарти з такою пам'яттю належать переважно до топових рішень.
- GDDR6X. Удосконалена версія GDDR6, випущена восени 2020 року. За заявою творців, є найбільш швидкою графічною пам'яттю на момент виходу. Одним з ключових оновлень є використання так званої багаторівневої модуляції PAM4, що дозволяє передавати 2 біта даних за цикл (проти 1 біта у попередників). За рахунок цього пропускна здатність GDDR6X може досягати 21 Гбіт/с на 1 контакт і 1 ТБ/с для всього блоку пам'яті (проти 16 Гбіт/с і 700 ГБ/с відповідно в попередній версії). Даний тип пам'яті відмінно підходить навіть для найбільш потужних сучасних відеокарт, однак і коштує він відповідно.
— HBM. Тип пам'яті, розроблений у розрахунку на максимальне підвищення пропускної здатності. Принципово відрізняється від різних версій GDDR тим, що модуль HBM побудований за принципом «бутерброда» — чипи пам'яті в ньому розміщені шарами і допускають одночасний доступ; а для зв'язку з процесором використовується спеціальний кремнієвий шар, т. зв. «interposer», що забезпечує ефективну передачу великих об'ємів даних. За рахунок цього HBM значно (в рази) перевершує по швидкості роботи навіть найпрогресивніші версії GDDR, а тактова частота таких модулів пам'яті виходить невисокою, що дає ще одну перевагу — надзвичайно низьке енергоспоживання і тепловиділення. Головний недолік цієї технології — висока вартість.
— HBM2. Друге покоління високошвидкісної пам'яті типу HBM, представлене в 2016 році. Детальніше про загальні особливості HBM див. вище, а в HBM2 пропускна здатність була збільшена вдвічі в порівнянні з першою версією цієї технології. Завдяки цьому подібна пам'ять відмінно підходить для ресурсномістких завдань на зразок роботи з віртуальною реальністю.
Розрядність шини
Кількість даних (біт), яке може бути передано по шині пам'яті відеокарти за один цикл. Від розрядності шини безпосередньо залежить продуктивність відеокарти: чим вища розрядність, тим більше даних шина передає за одиницю часу і тим, відповідно, швидше працює відеопам'ять.
Мінімальної розрядністю для сучасних відеокарт фактично є 128 біт, цей показник характерний в основному для бюджетних моделей. У рішеннях середнього рівня зустрічаються показники в 192 біт і 256 біт, а в прогресивних моделях — 352 біт, 384 біт і більше, аж до 2048 біт.
Мінімальної розрядністю для сучасних відеокарт фактично є 128 біт, цей показник характерний в основному для бюджетних моделей. У рішеннях середнього рівня зустрічаються показники в 192 біт і 256 біт, а в прогресивних моделях — 352 біт, 384 біт і більше, аж до 2048 біт.
Частота роботи GPU
Частота роботи графічного процесора відеокарти. За загальним правилом, чим більше частота роботи GPU — тим вище продуктивність відеокарти, однак цей варіант є не єдиним — багато чого також залежить і від конструктивних особливостей відеокарти, зокрема типу і об'єму відеопам'яті (див. відповідні пункти глосарію). Внаслідок цього не є незвичайною ситуація, коли з двох відеокарт більш продуктивною може виявитися модель з нижчою частотою процесора. Крім цього варто відзначити, що високочастотні процесори мають також високе тепловиділення, що потребує застосування потужних систем охолодження.
Частота роботи пам’яті
Швидкість, з якою відеокарта може обробляти дані, що зберігаються у відеопам'яті. Фактично показник визначає максимальну кількість операцій із прийому чи передачі даних модулем пам'яті за одиницю часу. Виражається така частота в мегагерцях (МГц) – мільйонах операцій за секунду. Висока частота роботи відеопам'яті сприяє покращенню продуктивності при виконанні ресурсомістких завдань на кшталт обробки текстур, рендерингу графіки та інших графічних операцій. Однак параметр є аж ніяк не єдиним фактором, що впливає на загальну продуктивність відеокарти – важливо враховувати архітектуру GPU, кількість ядер, частоту ядер та інші характеристики.
Техпроцес
Техпроцес, по якому виконаний власний процесор відеокарти.
Даний параметр вказується за розміром кожного окремого транзистора, використовуваного в процесорі. При цьому чим менше цей розмір — тим більш досконалим вважається техпроцес: зменшення окремих елементів дозволяє знизити тепловиділення, зменшити загальний розмір процесора і водночас підвищити його продуктивність. Відповідно, у наш час виробники намагаються рухатися в бік зменшення техпроцесу, і чим новіше відеокарта — тим менше можуть бути цифри в даному пункті.
Даний параметр вказується за розміром кожного окремого транзистора, використовуваного в процесорі. При цьому чим менше цей розмір — тим більш досконалим вважається техпроцес: зменшення окремих елементів дозволяє знизити тепловиділення, зменшити загальний розмір процесора і водночас підвищити його продуктивність. Відповідно, у наш час виробники намагаються рухатися в бік зменшення техпроцесу, і чим новіше відеокарта — тим менше можуть бути цифри в даному пункті.
Кількість ядер
Кількість процесорних ядер, передбачена в конструкції відеокарти; вказується тільки для моделей, де цей показник становить більше 1.
Зазначимо, що під терміном «ядро» в даному разі мають на увазі не частину процесора, а весь графічний процесор цілком. Таким чином, наявність декількох ядер означає, що відеокарта оснащена декількома окремими GPU. Така конструкція використовується для підвищення обчислювальної потужності. З іншого боку, вона помітно позначається на вартості відеоадаптера, притому що навіть з одним GPU можна досягти досить значних робочих характеристик. Тому багатопроцесорних відеокарт в наш час випускається дуже мало.
Зазначимо, що під терміном «ядро» в даному разі мають на увазі не частину процесора, а весь графічний процесор цілком. Таким чином, наявність декількох ядер означає, що відеокарта оснащена декількома окремими GPU. Така конструкція використовується для підвищення обчислювальної потужності. З іншого боку, вона помітно позначається на вартості відеоадаптера, притому що навіть з одним GPU можна досягти досить значних робочих характеристик. Тому багатопроцесорних відеокарт в наш час випускається дуже мало.
Макс. роздільна здатність
Максимальна роздільна здатність, підтримуване відеокартою — тобто найбільший розмір зображення (у пікселях), яке вона може виводити на зовнішній екран.
Чим вище роздільна здатність, тим більше чіткої та якісної виходить картинка. З іншого боку, з підвищенням числа пікселів зростають вимоги до обчислювальної потужності і, відповідно, вартість відеокарти. Крім того, не варто забувати, що оцінити всі переваги високих роздільних здатностей можна тільки на моніторах з відповідними характеристиками. З іншого боку, в налаштуваннях графіки можна виставити і більш низькі роздільній здатності, ніж максимальна; а хороший запас по вирішенню означає і хороший запас по загальній продуктивності.
Що стосується конкретних значень, то фактичним мінімумом для сучасних відеокарт є 1600х1200, однак набагато частіше зустрічаються більш високі показники — аж до Ultra HD 4K і Ultra HD 8K.
Чим вище роздільна здатність, тим більше чіткої та якісної виходить картинка. З іншого боку, з підвищенням числа пікселів зростають вимоги до обчислювальної потужності і, відповідно, вартість відеокарти. Крім того, не варто забувати, що оцінити всі переваги високих роздільних здатностей можна тільки на моніторах з відповідними характеристиками. З іншого боку, в налаштуваннях графіки можна виставити і більш низькі роздільній здатності, ніж максимальна; а хороший запас по вирішенню означає і хороший запас по загальній продуктивності.
Що стосується конкретних значень, то фактичним мінімумом для сучасних відеокарт є 1600х1200, однак набагато частіше зустрічаються більш високі показники — аж до Ultra HD 4K і Ultra HD 8K.
Результати бенчмарка
Результат, показаний відеокартою в тесті (бенчмарку) Passmark G3D Mark.
Бенчмарки дають змогу оцінити фактичні можливості (насамперед загальну продуктивність відеокарти. Це особливо зручно з тієї причини, що схожі за характеристиками адаптери на практиці можуть помітно відрізнятися за можливостями (наприклад, через різниці в якості оптимізації окремих компонентів під спільну роботу). А Passmark G3D Mark є самим популярним у наш час бенчмарком для графічних адаптерів. Результати такої перевірки зазначаються в балах, при цьому більшу кількість балів відповідає більш високої продуктивності. Станом на середину 2020 року в найбільш прогресивних відеокартах кількість набраних балів може перевищувати 17 000.
Зазначимо, що Passmark G3D Mark використовується не тільки для загальної оцінки продуктивності, але і для визначення сумісності відеокарти з конкретним процесором. CPU і графічний адаптер повинні бути приблизно рівні за загальним рівнем обчислювальної потужності, інакше один компонент буде «тягнути назад» інший: наприклад, слабкий процесор не дасть змогу розкрити весь потенціал потужної ігрової відеокарти. Для пошуку відеоадаптера під конкретну модель CPU можна скористатися списком «Оптимальні для процесорів AMD» або «Оптимальні для процесорів Intel» у підборі нашого каталогу.
Бенчмарки дають змогу оцінити фактичні можливості (насамперед загальну продуктивність відеокарти. Це особливо зручно з тієї причини, що схожі за характеристиками адаптери на практиці можуть помітно відрізнятися за можливостями (наприклад, через різниці в якості оптимізації окремих компонентів під спільну роботу). А Passmark G3D Mark є самим популярним у наш час бенчмарком для графічних адаптерів. Результати такої перевірки зазначаються в балах, при цьому більшу кількість балів відповідає більш високої продуктивності. Станом на середину 2020 року в найбільш прогресивних відеокартах кількість набраних балів може перевищувати 17 000.
Зазначимо, що Passmark G3D Mark використовується не тільки для загальної оцінки продуктивності, але і для визначення сумісності відеокарти з конкретним процесором. CPU і графічний адаптер повинні бути приблизно рівні за загальним рівнем обчислювальної потужності, інакше один компонент буде «тягнути назад» інший: наприклад, слабкий процесор не дасть змогу розкрити весь потенціал потужної ігрової відеокарти. Для пошуку відеоадаптера під конкретну модель CPU можна скористатися списком «Оптимальні для процесорів AMD» або «Оптимальні для процесорів Intel» у підборі нашого каталогу.
VGA
Кількість виходів VGA, передбачених у відеокарті. Втім, таких роз'ємів рідко буває більше одного.
VGA являє собою аналоговий інтерфейс для виводу відеосигналу на зовнішній екран. Першопочатково він був розроблений для ЕПТ-моніторів і на сьогоднішній день вважається застарілим (зокрема, через невисокої пропускної здатності). Тим не менше, вихід VGA все ще може знадобитися для підключення деяких моделей моніторів, телевізорів і навіть проєкторів. Пропускна здатність цього інтерфейсу дозволяє передавати відео з роздільною здатністю до 1280х1024; технічно можливо і більше, однак за аналогового формату сигналу зі збільшенням роздільної здатності помітно знижується загальна якість «картинки».
VGA являє собою аналоговий інтерфейс для виводу відеосигналу на зовнішній екран. Першопочатково він був розроблений для ЕПТ-моніторів і на сьогоднішній день вважається застарілим (зокрема, через невисокої пропускної здатності). Тим не менше, вихід VGA все ще може знадобитися для підключення деяких моделей моніторів, телевізорів і навіть проєкторів. Пропускна здатність цього інтерфейсу дозволяє передавати відео з роздільною здатністю до 1280х1024; технічно можливо і більше, однак за аналогового формату сигналу зі збільшенням роздільної здатності помітно знижується загальна якість «картинки».
DVI-D
Кількість виходів DVI-D, передбачених у відеокарті.
Інтерфейс DVI-D забезпечує передачу відеосигналу в цифровому вигляді. Залежно від версії, максимальна роздільна здатність такого відео може становити 1920х1200 (Single Link) або 2560х1600 (Dual Link); конкретна використовувана версія, зазвичай, залежить від загального призначення і цінової категорії відеокарти. Однак у будь-якому разі даний інтерфейс дуже популярний в сучасних моніторах, а ось в інших екранах майже не зустрічається.
Наявність кількох виходів дозволяє підключати до відеокарти одночасно кілька екранів — наприклад, пару моніторів для організації розширеного робочого простору. Конкретно ж виходів DVI-D може передбачатися до 4.
Інтерфейс DVI-D забезпечує передачу відеосигналу в цифровому вигляді. Залежно від версії, максимальна роздільна здатність такого відео може становити 1920х1200 (Single Link) або 2560х1600 (Dual Link); конкретна використовувана версія, зазвичай, залежить від загального призначення і цінової категорії відеокарти. Однак у будь-якому разі даний інтерфейс дуже популярний в сучасних моніторах, а ось в інших екранах майже не зустрічається.
Наявність кількох виходів дозволяє підключати до відеокарти одночасно кілька екранів — наприклад, пару моніторів для організації розширеного робочого простору. Конкретно ж виходів DVI-D може передбачатися до 4.
DVI-I
Кількість виходів DVI-I, передбачених у відеокарті.
DVI-I є комбінованим стандартом, що дозволяє передавати відеосигнал як в цифровому, так і в аналоговому вигляді. «Цифрова частина» такого інтерфейсу аналогічна DVI-D, вона може виконуватися у версії Single Link або Dual Link і підтримувати роздільної здатності до 1920х1200 або 2560х1600 відповідно. «Аналогова частина» по можливостям відповідає VGA: вона підтримує роздільної здатності до 1280х1024, а VGA-екран можна підключити до виходу DVI-I через простий перехідник.
Наявність кількох виходів дозволяє підключати до відеокарти одночасно кілька екранів — наприклад, пару моніторів для організації розширеного робочого простору. Сучасні відеокарти можуть мати до 3 роз'ємів DVI-I.
DVI-I є комбінованим стандартом, що дозволяє передавати відеосигнал як в цифровому, так і в аналоговому вигляді. «Цифрова частина» такого інтерфейсу аналогічна DVI-D, вона може виконуватися у версії Single Link або Dual Link і підтримувати роздільної здатності до 1920х1200 або 2560х1600 відповідно. «Аналогова частина» по можливостям відповідає VGA: вона підтримує роздільної здатності до 1280х1024, а VGA-екран можна підключити до виходу DVI-I через простий перехідник.
Наявність кількох виходів дозволяє підключати до відеокарти одночасно кілька екранів — наприклад, пару моніторів для організації розширеного робочого простору. Сучасні відеокарти можуть мати до 3 роз'ємів DVI-I.
HDMI
Кількість виходів HDMI, передбачених у відеокарті.
На сьогодні HDMI є найбільш популярним інтерфейсом для роботи з зображенням високої роздільної здатності і багатоканальним звуком (він може використовуватися одночасно для відео та аудіо). Такий роз'єм є практично стандартним для сучасних моніторів, крім того, він широко використовується в інших видах екранів — телевізорах, плазмових панелей, проекторів і т. ін.
Наявність кількох виходів дозволяє підключати до відеокарти одночасно кілька екранів — наприклад, пару моніторів для організації розширеного робочого простору. Втім, портів HDMI у відеокартах не буває більше 2 — з низки причин для декількох екранів відразу в даному випадку простіше використовувати інші роз'єми, насамперед DisplayPort.
На сьогодні HDMI є найбільш популярним інтерфейсом для роботи з зображенням високої роздільної здатності і багатоканальним звуком (він може використовуватися одночасно для відео та аудіо). Такий роз'єм є практично стандартним для сучасних моніторів, крім того, він широко використовується в інших видах екранів — телевізорах, плазмових панелей, проекторів і т. ін.
Наявність кількох виходів дозволяє підключати до відеокарти одночасно кілька екранів — наприклад, пару моніторів для організації розширеного робочого простору. Втім, портів HDMI у відеокартах не буває більше 2 — з низки причин для декількох екранів відразу в даному випадку простіше використовувати інші роз'єми, насамперед DisplayPort.
Версія HDMI
Версія інтерфейсу HDMI, підтримувана відеокартою. Детальніше про сам HDMI див. вище, а його версії можуть бути такими:
— v.1.4. Найбільш ранній стандарт HDMI, що зустрічається у відеокартах; був представлений в 2009 році. Незважаючи на «поважний вік», має непогані можливості: підтримує 4K відео (4096х2160) на частоті кадрів 24 к/с, Full HD (1920x1080) на частоті кадрів до 120 к/с, а також підходить для передачі 3D-відео.
— v.1.4b. Друге за рахунком удосконалення описаної вище v.1.4. Перше оновлення v.1.4a, представило підтримку двох додаткових форматів 3D-відео; а в HDMI v.1.4b були реалізовані в основному дрібні покращення і доповнення до специфікацій v 1.4a, практично непомітні для рядового користувача.
— v.2.0. Стандарт, представлений в 2013 році на зміну HDMI v.1.4. Завдяки повноцінній підтримці 4K (до 60 к/с) відомий також як HDMI UHD. Крім того, пропускної здатності вистачає на одночасну передачу до 32 звукових доріжок і до 4 окремих аудіопотоків, а список підтримуваних форматів кадру поповнився надшироким 21:9.
— v.2.0 b. Друге оновлення описаного вище стандарту HDMI 2.0, що відрізняється насамперед підтримкою HDR. Втім, сама по собі сумісність з HDR з'явилася ще в першому оновленні, v.2.0 a; а у версії 2.0 b додалася можливість роботи зі стандартами HDR10 і HLG.
— v.2.1. Найновіший з поширених стандартів HDMI, випущений в 2017 році. Здатний забезпечувати частоту кадрів 120 к/с у відеосигналі ультрависоки...х роздільних здатностей — від 4K до 8K включно; також були передбачені деякі удосконалення, пов'язані із застосуванням HDR. Відзначимо, що всі можливості HDMI v.2.1 доступні тільки при використанні кабелів з маркуванням Ultra High Speed, хоча базові функції працюють і через звичайні кабелі.
— v.1.4. Найбільш ранній стандарт HDMI, що зустрічається у відеокартах; був представлений в 2009 році. Незважаючи на «поважний вік», має непогані можливості: підтримує 4K відео (4096х2160) на частоті кадрів 24 к/с, Full HD (1920x1080) на частоті кадрів до 120 к/с, а також підходить для передачі 3D-відео.
— v.1.4b. Друге за рахунком удосконалення описаної вище v.1.4. Перше оновлення v.1.4a, представило підтримку двох додаткових форматів 3D-відео; а в HDMI v.1.4b були реалізовані в основному дрібні покращення і доповнення до специфікацій v 1.4a, практично непомітні для рядового користувача.
— v.2.0. Стандарт, представлений в 2013 році на зміну HDMI v.1.4. Завдяки повноцінній підтримці 4K (до 60 к/с) відомий також як HDMI UHD. Крім того, пропускної здатності вистачає на одночасну передачу до 32 звукових доріжок і до 4 окремих аудіопотоків, а список підтримуваних форматів кадру поповнився надшироким 21:9.
— v.2.0 b. Друге оновлення описаного вище стандарту HDMI 2.0, що відрізняється насамперед підтримкою HDR. Втім, сама по собі сумісність з HDR з'явилася ще в першому оновленні, v.2.0 a; а у версії 2.0 b додалася можливість роботи зі стандартами HDR10 і HLG.
— v.2.1. Найновіший з поширених стандартів HDMI, випущений в 2017 році. Здатний забезпечувати частоту кадрів 120 к/с у відеосигналі ультрависоки...х роздільних здатностей — від 4K до 8K включно; також були передбачені деякі удосконалення, пов'язані із застосуванням HDR. Відзначимо, що всі можливості HDMI v.2.1 доступні тільки при використанні кабелів з маркуванням Ultra High Speed, хоча базові функції працюють і через звичайні кабелі.
miniHDMI
Кількість виходів miniHDMI, передбачених у відеокарті.
Такий інтерфейс являє собою зменшену версію популярного HDMI: він має ті ж можливості (передача відео високої роздільної здатності і багатоканального звуку) і відрізняється лише більш компактним роз'ємом. Серед комп'ютерних відеокарт miniHDMI зустрічаються досить рідко, в основному в якості вимушеної заходи, якщо конструкція не дозволяє передбачити повнорозмірний порт HDMI. При цьому таких роз'ємів практично ніколи не буває більше одного.
Такий інтерфейс являє собою зменшену версію популярного HDMI: він має ті ж можливості (передача відео високої роздільної здатності і багатоканального звуку) і відрізняється лише більш компактним роз'ємом. Серед комп'ютерних відеокарт miniHDMI зустрічаються досить рідко, в основному в якості вимушеної заходи, якщо конструкція не дозволяє передбачити повнорозмірний порт HDMI. При цьому таких роз'ємів практично ніколи не буває більше одного.
DisplayPort
Кількість виходів DisplayPort, передбачених у відеокарті.
DisplayPort являє собою цифровий мультимедійний інтерфейс, багато в чому схожий з HDMI, який проте застосовується в основному в комп'ютерній техніці. Конкретні можливості цього інтерфейсу залежать від версії (див. нижче), однак навіть у найскромнішій сучасній версії DisplayPort дає змогу як мінімум працювати з роздільною здатністю 4K на 60 кадрах в секунду і 5K — на 30 к/с. Ще однією цікавою особливістю даного стандарту є можливість послідовного підключення декількох екранів до одного порту (формат «daisy chain»).
У світлі останнього можна сказати, що кількість виходів DisplayPort відповідає кількості екранів, які можна підключати до відеокарти напряму, без застосування daisy chain. Таке підключення може знадобитися, зокрема, для моніторів, які не підтримують роботу в режимі «ланцюжка». Якщо ж такий режим підтримується — максимальна кількість екранів буде як мінімум удвічі вище, ніж кількість роз'ємів. Однак варто врахувати, що роздільні здатності, підтримувані самим відеоадаптером, можуть не дотягувати до граничних можливостей використовуваної версії DisplayPort.
DisplayPort являє собою цифровий мультимедійний інтерфейс, багато в чому схожий з HDMI, який проте застосовується в основному в комп'ютерній техніці. Конкретні можливості цього інтерфейсу залежать від версії (див. нижче), однак навіть у найскромнішій сучасній версії DisplayPort дає змогу як мінімум працювати з роздільною здатністю 4K на 60 кадрах в секунду і 5K — на 30 к/с. Ще однією цікавою особливістю даного стандарту є можливість послідовного підключення декількох екранів до одного порту (формат «daisy chain»).
У світлі останнього можна сказати, що кількість виходів DisplayPort відповідає кількості екранів, які можна підключати до відеокарти напряму, без застосування daisy chain. Таке підключення може знадобитися, зокрема, для моніторів, які не підтримують роботу в режимі «ланцюжка». Якщо ж такий режим підтримується — максимальна кількість екранів буде як мінімум удвічі вище, ніж кількість роз'ємів. Однак варто врахувати, що роздільні здатності, підтримувані самим відеоадаптером, можуть не дотягувати до граничних можливостей використовуваної версії DisplayPort.
Версія DisplayPort
Версія інтерфейсу DisplayPort та/або miniDisplayPort, що використовується у відеокарті. Про самі інтерфейси див. відповідні пункти довідки; тут же нагадаємо, що розрізняються вони тільки за типом штекера. Так що список версій для обох випадків однаковий, виглядає він так:
— v 1.2. Найбільш рання з широко застосовуваних версій (2010 рік). Однак вже в цій версії з'явилася сумісність 3D і режим daisy chain. Максимальна повноцінно підтримувана роздільна здатність при підключенні одного монітора становить 5K (30 к/с), з певними обмеженнями можлива передача до 8K; частота кадрів у 60 Гц підтримується аж до роздільної здатності 3840х2160, а 120 Гц — до 2560х1600. А при використанні daisy chain можна підключити одночасно до 2 екранів 2560x1600 на 60 кадрах в секунду або до 4 екранів 1920х1200. Крім оригінальної версії 1.2, існує покращена v 1.2 a, основним нововведенням якої стала підтримка AMD FreeSync — технології, застосовуваної у відеокартах AMD для синхронізації частоти оновлення монітора з фактичною частотою кадрів на виході відеоадаптера.
— v 1.3. Оновлення, представлене в 2014 році. Підвищена пропускна здатність дозволила передбачити вже повноцінну, без обмежень, підтримку 8K на 30 к/с, а також передавати 4K зображення з частотою 120 к/с, достатньою для роботи з 3D. Роздільні здатності в режимі daisy chain також зросли — до 4K (3840x2160) на 60 к/с для двох екранів і 2560х1600 на тій же частоті кадрів — для чотирьох. Із специфічних нововведень варто...згадати режим Dual Mode, що дає змогу підключати до такого роз'єму HDMI і DVI-пристрої через найпростіші пасивні перехідники.
— v 1.4.Версія, представлена в березні 2016 року. Формально пропускна здатність, в порівнянні з попередньою версією, не збільшилася, але завдяки оптимізації сигналу з'явилася можливість роботи з 4K і 5K роздільними здатностями на 240 к/с 8K — на 120 к/с. Правда, для цього підключений екран повинен підтримувати технологію кодування DSC — в іншому випадку доступні роздільні здатності не будуть відрізнятися від показників версії 1.3. Крім цього, в v 1.4 додалася підтримка ряду спеціальних функцій, в тому числі HDR10, а максимальна кількіст каналів звуку, що одночасно передаються, збільшилася до 32.
— v 1.4 a. Оновлення, випущене в 2018 році «без зайвого шуму» — навіть без офіційного прес-релізу. Основним нововведенням став апдейт технології Display Stream Compression з версії 1.2 до версії 1.2 a.
— v 1.2. Найбільш рання з широко застосовуваних версій (2010 рік). Однак вже в цій версії з'явилася сумісність 3D і режим daisy chain. Максимальна повноцінно підтримувана роздільна здатність при підключенні одного монітора становить 5K (30 к/с), з певними обмеженнями можлива передача до 8K; частота кадрів у 60 Гц підтримується аж до роздільної здатності 3840х2160, а 120 Гц — до 2560х1600. А при використанні daisy chain можна підключити одночасно до 2 екранів 2560x1600 на 60 кадрах в секунду або до 4 екранів 1920х1200. Крім оригінальної версії 1.2, існує покращена v 1.2 a, основним нововведенням якої стала підтримка AMD FreeSync — технології, застосовуваної у відеокартах AMD для синхронізації частоти оновлення монітора з фактичною частотою кадрів на виході відеоадаптера.
— v 1.3. Оновлення, представлене в 2014 році. Підвищена пропускна здатність дозволила передбачити вже повноцінну, без обмежень, підтримку 8K на 30 к/с, а також передавати 4K зображення з частотою 120 к/с, достатньою для роботи з 3D. Роздільні здатності в режимі daisy chain також зросли — до 4K (3840x2160) на 60 к/с для двох екранів і 2560х1600 на тій же частоті кадрів — для чотирьох. Із специфічних нововведень варто...згадати режим Dual Mode, що дає змогу підключати до такого роз'єму HDMI і DVI-пристрої через найпростіші пасивні перехідники.
— v 1.4.Версія, представлена в березні 2016 року. Формально пропускна здатність, в порівнянні з попередньою версією, не збільшилася, але завдяки оптимізації сигналу з'явилася можливість роботи з 4K і 5K роздільними здатностями на 240 к/с 8K — на 120 к/с. Правда, для цього підключений екран повинен підтримувати технологію кодування DSC — в іншому випадку доступні роздільні здатності не будуть відрізнятися від показників версії 1.3. Крім цього, в v 1.4 додалася підтримка ряду спеціальних функцій, в тому числі HDR10, а максимальна кількіст каналів звуку, що одночасно передаються, збільшилася до 32.
— v 1.4 a. Оновлення, випущене в 2018 році «без зайвого шуму» — навіть без офіційного прес-релізу. Основним нововведенням став апдейт технології Display Stream Compression з версії 1.2 до версії 1.2 a.
miniDisplayPort
Кількість виходів miniDisplayPort, передбачених у відеокарті.
Цей інтерфейс являє собою зменшену версію DisplayPort, що відрізняється від оригіналу тільки формою і розмірами роз'єму. Інші ж характеристики ідентичні; вони прямо залежать від версії (див. «Версія DisplayPort»), однак навіть найскромніший вихід miniDisplayPort в наш час дає змогу повноцінно працювати з роздільною здатністю 4K на одному екрані, а також підключати декілька дисплеїв послідовно, «ланцюжком» (daisy chain). А завдяки компактним розмірам навіть в низькопрофільну відеокарту на 1 слот можна встановити відразу до 4 таких роз'ємів. З іншого боку, подібна можливість на практиці потрібна не так часто, оскільки цілком вистачає 1, максимум 2 виходів з сімейства DisplayPort; при цьому відзначимо, що такі виходи (з низки причин) зручніше робити повнорозмірними. Тому відеокарт з miniDisplayPort в наш час випускається вкрай небагато.
Цей інтерфейс являє собою зменшену версію DisplayPort, що відрізняється від оригіналу тільки формою і розмірами роз'єму. Інші ж характеристики ідентичні; вони прямо залежать від версії (див. «Версія DisplayPort»), однак навіть найскромніший вихід miniDisplayPort в наш час дає змогу повноцінно працювати з роздільною здатністю 4K на одному екрані, а також підключати декілька дисплеїв послідовно, «ланцюжком» (daisy chain). А завдяки компактним розмірам навіть в низькопрофільну відеокарту на 1 слот можна встановити відразу до 4 таких роз'ємів. З іншого боку, подібна можливість на практиці потрібна не так часто, оскільки цілком вистачає 1, максимум 2 виходів з сімейства DisplayPort; при цьому відзначимо, що такі виходи (з низки причин) зручніше робити повнорозмірними. Тому відеокарт з miniDisplayPort в наш час випускається вкрай небагато.
USB C
Кількість виходів USB Type C, передбачених у відеокарті.
Зазначимо, що USB Type C — це тільки тип фізичного роз'єму; конкретні способи його застосування можуть бути різними, їх варто уточнювати окремо. Втім, більшість відеокарт з цією особливістю мають підтримку VR (див. нижче), і даний роз'єм в них застосовується як раз для підключення окулярів і шоломів віртуальної реальності. Дещо рідше зустрічається інший варіант застосування— підключення моніторів по інтерфейсу Thunderbolt v3: ця версія використовує апаратний роз'єм Type C. І в тому, і в іншому випадку зазвичай передбачається лише один вихід даного типу — цього цілком достатньо.
Зазначимо, що USB Type C — це тільки тип фізичного роз'єму; конкретні способи його застосування можуть бути різними, їх варто уточнювати окремо. Втім, більшість відеокарт з цією особливістю мають підтримку VR (див. нижче), і даний роз'єм в них застосовується як раз для підключення окулярів і шоломів віртуальної реальності. Дещо рідше зустрічається інший варіант застосування— підключення моніторів по інтерфейсу Thunderbolt v3: ця версія використовує апаратний роз'єм Type C. І в тому, і в іншому випадку зазвичай передбачається лише один вихід даного типу — цього цілком достатньо.
Слот M.2
Наявність у відеокарті слота M.2 для підключення SSD-накопичувачів.
Такі слоти зустрічаються у відеокартах з підключенням PCIe 8x, які вставляються у роз'єм PCIe 16x на материнській платі. Відповідно, половина пропускної спроможності цього роз'єму залишається в резерві і може бути використана саме для підключення твердотільного носія даних. Розташування слота M.2 на відеокарті має свої вигоди: по-перше, SSD-накопичувач може отримувати додаткове охолодження від кулерів графічного адаптера, а по-друге - вирішується проблема із утрудненим доступом до роз'ємів M.2 на материнській платі (до них часто важко дістатися саме через відеокарту, особливо у компактних рішеннях формату Micro-ATX).
Такі слоти зустрічаються у відеокартах з підключенням PCIe 8x, які вставляються у роз'єм PCIe 16x на материнській платі. Відповідно, половина пропускної спроможності цього роз'єму залишається в резерві і може бути використана саме для підключення твердотільного носія даних. Розташування слота M.2 на відеокарті має свої вигоди: по-перше, SSD-накопичувач може отримувати додаткове охолодження від кулерів графічного адаптера, а по-друге - вирішується проблема із утрудненим доступом до роз'ємів M.2 на материнській платі (до них часто важко дістатися саме через відеокарту, особливо у компактних рішеннях формату Micro-ATX).
Версія DirectX
Найбільш пізня версія DirectX, підтримувана відеокартою.
DirectX — це набір програмних інструментів під ОС Windows, що забезпечує взаємодію між програмами і апаратними складовими системи, у т. ч. відеокартою. Фактично існування DirectX позбавляє розробників від необхідності писати версії програм під кожну конкретну конфігурацію системи: якщо програма сумісна з DirectX, вона буде коректно працювати на будь-якій системі з встановленим DirectX відповідної версії (або пізнішої).
Чим більш пізню версію DirectX здатна підтримувати відеокарта, тим загалом ширше її можливості. Особливо це стосується обробки складної графіки і спеціальних ефектів, зокрема в іграх. При цьому гра оптимізована під пізнішу версію DirectX, цілком може запуститися і з більш ранньою версією, проте повний набір відеоефектів буде при цьому користувачу недоступний.
На сьогодні новою версією є DirectX 12, його підтримка передбачається більшістю сучасних відеокарт. При цьому зазначимо, що ця версія сумісна з і графічними адаптерами, першопочатково розрахованими на Direct X 11 — хіба що не всі функції в таких випадках будуть доступні.
DirectX — це набір програмних інструментів під ОС Windows, що забезпечує взаємодію між програмами і апаратними складовими системи, у т. ч. відеокартою. Фактично існування DirectX позбавляє розробників від необхідності писати версії програм під кожну конкретну конфігурацію системи: якщо програма сумісна з DirectX, вона буде коректно працювати на будь-якій системі з встановленим DirectX відповідної версії (або пізнішої).
Чим більш пізню версію DirectX здатна підтримувати відеокарта, тим загалом ширше її можливості. Особливо це стосується обробки складної графіки і спеціальних ефектів, зокрема в іграх. При цьому гра оптимізована під пізнішу версію DirectX, цілком може запуститися і з більш ранньою версією, проте повний набір відеоефектів буде при цьому користувачу недоступний.
На сьогодні новою версією є DirectX 12, його підтримка передбачається більшістю сучасних відеокарт. При цьому зазначимо, що ця версія сумісна з і графічними адаптерами, першопочатково розрахованими на Direct X 11 — хіба що не всі функції в таких випадках будуть доступні.
Версія OpenGL
Найбільш пізня версія OpenGL, підтримувана відеокартою. OpenGL — стандарт комп'ютерної графіки, в т. ч. тривимірною. Один час досить широко застосовувався в іграх, проте зараз все більше витісняється DirectX, внаслідок чого основний областю застосування OpenGL на сьогоднішній день є спеціалізоване графічне програмне забезпечення. Найбільш нова з сучасних версій OpenGL — 4.6; випущена вона була в 2017 році, а її повноцінна підтримка у відеокартах найбільших брендів була введена в 2018 2019 роках.
Підтримка VR
Підтримка відеокартою технологій віртуальної реальності, простіше кажучи — можливість роботи з окулярами віртуальної реальності.
Такі окуляри забезпечують зміна зображення в окулярах при поворотах і нахилах голови, створюючи таким чином ефект занурення. Однією з особливостей віртуальної реальності є вимогливість до графічної продуктивності: наприклад, частота кадрів для нормального сприйняття картинки повинна складати не менше 90 кадр/сек. Крім того, режим VR нерідко використовує спеціальні технології, покликані забезпечити комфортне сприйняття (і теж вимогливі до обчислювальної потужності).
Всі ці моменти враховані в відеокартах з підтримкою VR. Зазначимо, що ступінь сумісності з конкретною гарнітурою віртуальної реальності може бути різною, цей момент варто уточнювати окремо; проте для нормальної роботи з VR у будь-якому разі потрібна графічна картка, в якій дана можливість прямо заявлена. Крім того, такі моделі стануть в нагоді і розробникам контента під віртуальну реальність.
Такі окуляри забезпечують зміна зображення в окулярах при поворотах і нахилах голови, створюючи таким чином ефект занурення. Однією з особливостей віртуальної реальності є вимогливість до графічної продуктивності: наприклад, частота кадрів для нормального сприйняття картинки повинна складати не менше 90 кадр/сек. Крім того, режим VR нерідко використовує спеціальні технології, покликані забезпечити комфортне сприйняття (і теж вимогливі до обчислювальної потужності).
Всі ці моменти враховані в відеокартах з підтримкою VR. Зазначимо, що ступінь сумісності з конкретною гарнітурою віртуальної реальності може бути різною, цей момент варто уточнювати окремо; проте для нормальної роботи з VR у будь-якому разі потрібна графічна картка, в якій дана можливість прямо заявлена. Крім того, такі моделі стануть в нагоді і розробникам контента під віртуальну реальність.
Потокових процесорів
Кількість потокових процесорів, передбачена у відеокарті.
Потоковим процесором називають окрему частину графічного процесора, розраховану на виконання одного шейдера за раз. Шейдери, зі свого боку, являють собою невеликі програми, які відповідають за створення окремих графічних ефектів (наприклад, блиску поверхні, відблисків на поверхні води, ефекту змазування зображення при русі тощо). Відповідно, чим більше потокових процесорів передбачено в конструкції — тим більше шейдерів одночасно може виконувати відеокарта і тим вище її обчислювальна потужність. Втім, загалом це досить специфічний параметр, актуальний в основному для професійних розробників, модерів і геймерів-ентузіастів.
Потоковим процесором називають окрему частину графічного процесора, розраховану на виконання одного шейдера за раз. Шейдери, зі свого боку, являють собою невеликі програми, які відповідають за створення окремих графічних ефектів (наприклад, блиску поверхні, відблисків на поверхні води, ефекту змазування зображення при русі тощо). Відповідно, чим більше потокових процесорів передбачено в конструкції — тим більше шейдерів одночасно може виконувати відеокарта і тим вище її обчислювальна потужність. Втім, загалом це досить специфічний параметр, актуальний в основному для професійних розробників, модерів і геймерів-ентузіастів.
Версія потокових процесорів
Версія потокових процесорів, використовуваних у відеокарті.
Про самих процесорах докладніше див. відповідний пункт вище. А дані про версії є допоміжною інформацією; вона буває необхідна для деяких специфічних завдань на зразок розробки спеціального ПО, однак рядовим користувачам і навіть прогресивним ентузіастам потрібна вкрай рідко. Докладну інформацію про цей параметр можна знайти в спеціальних джерелах.
Про самих процесорах докладніше див. відповідний пункт вище. А дані про версії є допоміжною інформацією; вона буває необхідна для деяких специфічних завдань на зразок розробки спеціального ПО, однак рядовим користувачам і навіть прогресивним ентузіастам потрібна вкрай рідко. Докладну інформацію про цей параметр можна знайти в спеціальних джерелах.
Текстурних блоків
Кількість текстурних блоків, що містяться в графічному процесорі.
Як випливає з назви, такі блоки відповідають за роботу з текстурами. Текстура, зі свого боку — це один з основних елементів 3D-графіки: зображення, що накладається на поверхню тривимірного об'єкта (подібно до того, як, наприклад, шпалери наклеюються на стіну або етикетка — на коробку). Конкретним призначенням текстурних блоків є відбір текстур і їх накладання на поверхню геометричних об'єктів. За інших рівних умов більшу кількість таких блоків означає більш високу продуктивність графіки; хоча загалом це досить специфічний параметр, призначений в основному для фахівців і вкрай рідко необхідний рядовим користувачам.
Як випливає з назви, такі блоки відповідають за роботу з текстурами. Текстура, зі свого боку — це один з основних елементів 3D-графіки: зображення, що накладається на поверхню тривимірного об'єкта (подібно до того, як, наприклад, шпалери наклеюються на стіну або етикетка — на коробку). Конкретним призначенням текстурних блоків є відбір текстур і їх накладання на поверхню геометричних об'єктів. За інших рівних умов більшу кількість таких блоків означає більш високу продуктивність графіки; хоча загалом це досить специфічний параметр, призначений в основному для фахівців і вкрай рідко необхідний рядовим користувачам.
Макс. моніторів, що підключаються
Максимальна кількість моніторів, які можна одночасно підключити до відеокарти і використовувати спільно.
Одночасне підключення декількох екранів дозволяє розширити доступний користувачеві візуальний простір. Наприклад, дизайнерам і верстальникам це може стати в нагоді під час роботи з великоформатними матеріалами, програмістам — для поділу завдань (один монітор для написання коду, другий-для пошуку потрібної інформації та інших допоміжних цілей), а геймерам-ентузіастам — для забезпечення максимального ефекту занурення. Завдяки розвитку технологій у наш час навіть недорогі відеокарти здатні зазвичай працювати мінімум з трьома моніторами, а прогресивні моделі можуть підтримувати чотири екрани і більше.
Одночасне підключення декількох екранів дозволяє розширити доступний користувачеві візуальний простір. Наприклад, дизайнерам і верстальникам це може стати в нагоді під час роботи з великоформатними матеріалами, програмістам — для поділу завдань (один монітор для написання коду, другий-для пошуку потрібної інформації та інших допоміжних цілей), а геймерам-ентузіастам — для забезпечення максимального ефекту занурення. Завдяки розвитку технологій у наш час навіть недорогі відеокарти здатні зазвичай працювати мінімум з трьома моніторами, а прогресивні моделі можуть підтримувати чотири екрани і більше.
Підтримка CrossFire/SLI
Підтримка відеокартою технології Crossfirex або SLI.
CrossFire і SLI — технології розробки відповідно ATI і nVidia, що дозволяють використовувати дві відеокарти на одному комп'ютері. Їх потужності поєднується, що дозволяє добитися високої графічної продуктивності системи. При цьому мається на увазі об'єднання на апаратному рівні, із з'єднанням відеокарт за допомогою спеціальних конекторів-«містків».
Встановити дві відеокарти має сенс на високопродуктивних комп'ютерах, розрахованих на роботу з «важкою» графікою — наприклад, прогресивних геймерських ПК або робочих станціях, що використовуються для 3D-рендеринга. Для використання CrossFire/SLI відповідну технологію повинні підтримувати не тільки встановлені відеокарти, але і материнська плата; для встановлення відеокарт потрібні роз'єми PCI-E однієї версії. Самі відеокарти у разі SLI повинні бути повністю однаковими; вимоги CrossFire трохи м'якше — в цьому випадку потрібно, щоб хоч одна з них належала до сімейства ATI CrossFire Edition.
CrossFire і SLI — технології розробки відповідно ATI і nVidia, що дозволяють використовувати дві відеокарти на одному комп'ютері. Їх потужності поєднується, що дозволяє добитися високої графічної продуктивності системи. При цьому мається на увазі об'єднання на апаратному рівні, із з'єднанням відеокарт за допомогою спеціальних конекторів-«містків».
Встановити дві відеокарти має сенс на високопродуктивних комп'ютерах, розрахованих на роботу з «важкою» графікою — наприклад, прогресивних геймерських ПК або робочих станціях, що використовуються для 3D-рендеринга. Для використання CrossFire/SLI відповідну технологію повинні підтримувати не тільки встановлені відеокарти, але і материнська плата; для встановлення відеокарт потрібні роз'єми PCI-E однієї версії. Самі відеокарти у разі SLI повинні бути повністю однаковими; вимоги CrossFire трохи м'якше — в цьому випадку потрібно, щоб хоч одна з них належала до сімейства ATI CrossFire Edition.
Охолодження
— Активне (кулер). Активним у цьому разі називають примусове повітряне охолодження — тобто охолодження за рахунок зовнішнього повітря, що подається кулером. Роль кулера може виконувати як класичний вентилятор з радіатором, так і закритий корпус, в який повітря нагнітається за рахунок спеціальної турбінки («бловера»). Варіант з корпусом характерний для висококласних моделей; він досить складний і дорогий, проте дуже ефективний, до того ж гаряче повітря зазвичай виводиться не просто з корпусу відеокарти, а за межі системного блока, і не впливає на інші компоненти системи. Загалом активне охолодження (всіх видів) забезпечує непоганий баланс характеристик: воно виходить помітно дешевшим і простішим у встановленні, ніж водяні системи, і водночас набагато ефективнішим, ніж пасивні радіатори. Тому більшість сучасних відеокарт оснащується саме кулерами або бловерами.
— Пасивне (радіатор). Пасивними називають системи охолодження, в яких тепло розсіюється природним способом, без додаткового обдува або примусової циркуляції рідини. Радіатори, використовувані в таких системах, мають вигляд ребристих металевих пластин — така форма підвищує ефективність відведення тепла. Для ще більшого підвищення ефективності радіатори можуть доповнюватися тепловими трубками — замкнутими трубками, по яких природним чином переміщується теплоносій. Головною перевагою пасивних систем вважається повна відсутність шуму; крім то...го, вони не споживають енергію і надзвичайно надійні (ламатися в радіаторах практично нічому). З іншого боку, такі системи менш ефективні, ніж кулери і тим більше ватерблоки, а тому застосовуються в основному в порівняно малопотужних відеокартах. Зустрічаються і виключення, однак в них радіатор доводиться робити досить громіздким, що може ускладнити встановлення.
— Рідинне (ватерблок). Охолодження, здійснюване за рахунок циркуляції води (або іншого рідкого теплоносія) по трубках, які стикаються з компонентами відеокарти. Такі системи надзвичайно ефективні, оскільки теплоємність води вище, ніж у повітря; крім того, рівень шуму під час роботи ватерблоків надзвичайно низький. Головним їх недоліком є складність у встановленні: для роботи такої відеокарти необхідна наявність водяної системи охолодження, яка сама по собі коштує досить дорого і в комплект поставки зазвичай не включається. Як наслідок, чисто рідинне охолодження є прерогативою окремих відеокарт топового класу, розрахованих на ентузіастів або професійних користувачів.
— Гібридне (ватерблок+кулер). Система охолодження, що включає відразу два модуля – повітряний (кулер) і водяний (ватерблок). Специфіка того і іншого докладно описана вище; тут же варто відзначити, що в даному випадку в комплект поставки зазвичай включається не просто ватерблок на самій платі, а повноцінна система рідинного охолодження (СРО) - із зовнішнім радіатором, помпою і іншими компонентами. Таким чином, відеокарта поставляється з повністю працездатною, готовою до використання системою охолодження.
Як правило, гібридні системи конструюються таким чином: GPU і деяка кількість інших найбільш «гарячих» елементів плати перекриваються ватерблоком, за решту відповідає повітряний кулер. Основний сенс такого поділу полягає в тому, щоб перекласти з ватерблока на кулер некритичне навантаження, що не вимагає максимальної продуктивності; це позитивно позначається на рівномірності і ефективності рідинного охолодження. З іншого боку, гібридні системи досить дорогі, тому і застосовуються вони помітно рідше традиційних ватерблоків для підключення до СРО, причому виключно в рішеннях топового рівня..
— Пасивне (радіатор). Пасивними називають системи охолодження, в яких тепло розсіюється природним способом, без додаткового обдува або примусової циркуляції рідини. Радіатори, використовувані в таких системах, мають вигляд ребристих металевих пластин — така форма підвищує ефективність відведення тепла. Для ще більшого підвищення ефективності радіатори можуть доповнюватися тепловими трубками — замкнутими трубками, по яких природним чином переміщується теплоносій. Головною перевагою пасивних систем вважається повна відсутність шуму; крім то...го, вони не споживають енергію і надзвичайно надійні (ламатися в радіаторах практично нічому). З іншого боку, такі системи менш ефективні, ніж кулери і тим більше ватерблоки, а тому застосовуються в основному в порівняно малопотужних відеокартах. Зустрічаються і виключення, однак в них радіатор доводиться робити досить громіздким, що може ускладнити встановлення.
— Рідинне (ватерблок). Охолодження, здійснюване за рахунок циркуляції води (або іншого рідкого теплоносія) по трубках, які стикаються з компонентами відеокарти. Такі системи надзвичайно ефективні, оскільки теплоємність води вище, ніж у повітря; крім того, рівень шуму під час роботи ватерблоків надзвичайно низький. Головним їх недоліком є складність у встановленні: для роботи такої відеокарти необхідна наявність водяної системи охолодження, яка сама по собі коштує досить дорого і в комплект поставки зазвичай не включається. Як наслідок, чисто рідинне охолодження є прерогативою окремих відеокарт топового класу, розрахованих на ентузіастів або професійних користувачів.
— Гібридне (ватерблок+кулер). Система охолодження, що включає відразу два модуля – повітряний (кулер) і водяний (ватерблок). Специфіка того і іншого докладно описана вище; тут же варто відзначити, що в даному випадку в комплект поставки зазвичай включається не просто ватерблок на самій платі, а повноцінна система рідинного охолодження (СРО) - із зовнішнім радіатором, помпою і іншими компонентами. Таким чином, відеокарта поставляється з повністю працездатною, готовою до використання системою охолодження.
Як правило, гібридні системи конструюються таким чином: GPU і деяка кількість інших найбільш «гарячих» елементів плати перекриваються ватерблоком, за решту відповідає повітряний кулер. Основний сенс такого поділу полягає в тому, щоб перекласти з ватерблока на кулер некритичне навантаження, що не вимагає максимальної продуктивності; це позитивно позначається на рівномірності і ефективності рідинного охолодження. З іншого боку, гібридні системи досить дорогі, тому і застосовуються вони помітно рідше традиційних ватерблоків для підключення до СРО, причому виключно в рішеннях топового рівня..
Кількість вентиляторів
Кількість окремих вентиляторів, передбачених в системі охолодження відеокарти (при їх наявності — див. «Охолодження»).
Загалом чим потужніший відеоадаптер — тим більш ефективне охолодження йому потрібно. Так що один вентилятор характерний переважно для пристроїв початкового і недорогого середнього класу, два — від середнього до прогресивного, а три і більше є практично однозначною ознакою вирішення преміумрівня. Водночас суворої залежності тут немає, і схожі за характеристиками моделі можуть мати різне число вентиляторів (тим більше що ефективність охолодження визначається не тільки кількістю вентиляторів, але і їх діаметром). А ось на що цей параметр впливає однозначно — так це на довжину відеокарти і, відповідно, кількість місця, необхідне для її установки.
Загалом чим потужніший відеоадаптер — тим більш ефективне охолодження йому потрібно. Так що один вентилятор характерний переважно для пристроїв початкового і недорогого середнього класу, два — від середнього до прогресивного, а три і більше є практично однозначною ознакою вирішення преміумрівня. Водночас суворої залежності тут немає, і схожі за характеристиками моделі можуть мати різне число вентиляторів (тим більше що ефективність охолодження визначається не тільки кількістю вентиляторів, але і їх діаметром). А ось на що цей параметр впливає однозначно — так це на довжину відеокарти і, відповідно, кількість місця, необхідне для її установки.
Підсвічування
Наявність у відеокарти системи підсвічування. Ця особливість надає платі оригінальний зовнішній вигляд, що особливо цінують геймери і любителі зовнішнього моддінгу ПК. Підсвічування може мати різний колір, в деяких моделях цей колір навіть може змінюватися. Водночас варто враховувати, що на функціонал відеокарти ця особливість не впливає, а на вартості помітно позначається. Так що спеціально шукати відеокарту з підсвічуванням варто тільки в тих випадках, коли незвичайний дизайн для вас не менш важливий, ніж робочі характеристики. Також варто мати на увазі, що подібні адаптери потрібно встановлювати відповідні корпусу — відкриті чи з оглядовим вікном, інакше підсвічування просто не буде видно.
Синхронізація підсвітки
Технологія синхронізації підсвічування, передбачена у відеокарті з відповідним дизайном.
Сама по собі синхронізація дозволяє «узгодити» підсвічування відеокарти, з підсвічуванням інших компонентів системи — материнської плати, корпуси, клавіатури, миші і т. ін. Завдяки цьому погодженням всі компоненти можуть синхронно змінювати колір, одночасно вмикатися/вимикатися і т. ін. Конкретні особливості роботи такого підсвічування залежать від застосовуваної технології синхронізації, а вона, зазвичай, у кожного виробника своя (Mystic Light Sync у MSI, RGB Fusion Gigabyte тощо). Також від цього залежить сумісність компонентів: всі вони повинні підтримувати одну технологію. Так що найпростіше добитися сумісності підсвічування, зібравши комплектуючі від одного виробника.
Сама по собі синхронізація дозволяє «узгодити» підсвічування відеокарти, з підсвічуванням інших компонентів системи — материнської плати, корпуси, клавіатури, миші і т. ін. Завдяки цьому погодженням всі компоненти можуть синхронно змінювати колір, одночасно вмикатися/вимикатися і т. ін. Конкретні особливості роботи такого підсвічування залежать від застосовуваної технології синхронізації, а вона, зазвичай, у кожного виробника своя (Mystic Light Sync у MSI, RGB Fusion Gigabyte тощо). Також від цього залежить сумісність компонентів: всі вони повинні підтримувати одну технологію. Так що найпростіше добитися сумісності підсвічування, зібравши комплектуючі від одного виробника.
Споживана потужність
Максимальна потужність живлення, споживана відеокартою під час роботи. Цей параметр має значення для розрахунку загальної потужності, споживаної всією системою, і підбору блока живлення, що забезпечує відповідну потужність.
Додаткове живлення
Формат додаткового живлення, необхідного для роботи відеокарти.
Сам по собі роз'єм PCI-E, який стандартно застосовується для підключення відеокарт, видає живлення потужністю 75 Вт. Для багатьох моделей, навіть досить продуктивних, цього цілком достатньо, і чимало сучасних відеоадаптерів обходяться без додаткового живлення. Однак більшого поширення, особливо серед висококласних рішень, отримали все ж моделі з додатковим живленням.
Найпростіший варіант такого живлення — один роз'єм формату 6-pin або 8-pin. 6-піновий конектор здатний додатково забезпечити до 75 Вт, 8-піновий — до 150 Вт. Втім, для висококласних рішень одного конектора буває недостатньо, так що зустрічаються моделі з живленням формату 6+8 pin, 8+8 pin, і навіть 8+8+6 pin або 8+8+8 pin А нові карти і зовсім 16-pin. Такі роз'єми живлення мають загалом 16 ліній: 12 для подачі струму та 4 сигнальних. Чинний поріг потужності роз'єму 16 pin становить до 600 Вт. Підключення до нього можна зробити через перехідник 3×8 pin..
Зазначимо, що теоретично можливо підключити 6-пінове живлення до 8-пінового роз'єму і навпаки, для цього навіть випускаються відповідні пе...рехідники. Однак на практиці можливість такого підключення варто уточнювати окремо, і користуватися подібними прийомами лише в крайніх випадках, коли інші варіанти недоступні.
Сам по собі роз'єм PCI-E, який стандартно застосовується для підключення відеокарт, видає живлення потужністю 75 Вт. Для багатьох моделей, навіть досить продуктивних, цього цілком достатньо, і чимало сучасних відеоадаптерів обходяться без додаткового живлення. Однак більшого поширення, особливо серед висококласних рішень, отримали все ж моделі з додатковим живленням.
Найпростіший варіант такого живлення — один роз'єм формату 6-pin або 8-pin. 6-піновий конектор здатний додатково забезпечити до 75 Вт, 8-піновий — до 150 Вт. Втім, для висококласних рішень одного конектора буває недостатньо, так що зустрічаються моделі з живленням формату 6+8 pin, 8+8 pin, і навіть 8+8+6 pin або 8+8+8 pin А нові карти і зовсім 16-pin. Такі роз'єми живлення мають загалом 16 ліній: 12 для подачі струму та 4 сигнальних. Чинний поріг потужності роз'єму 16 pin становить до 600 Вт. Підключення до нього можна зробити через перехідник 3×8 pin..
Зазначимо, що теоретично можливо підключити 6-пінове живлення до 8-пінового роз'єму і навпаки, для цього навіть випускаються відповідні пе...рехідники. Однак на практиці можливість такого підключення варто уточнювати окремо, і користуватися подібними прийомами лише в крайніх випадках, коли інші варіанти недоступні.
Рекомендована потужність БЖ від
Найменша потужність блока живлення, рекомендована для комп'ютера з даною відеокартою.
Даний параметр, зазвичай, значно вище споживаної потужності самої відеокарти. Це закономірно — адже БЖ повинен забезпечувати електрикою всю систему, не тільки відеоадаптер. При цьому чим вище потужність відеокарти — тим, неминуче, вище енергоспоживання ПК загалом. Причому це пов'язано не тільки з «ненажерливістю» самого графічного адаптера, але і з споживанням інших компонентів ПК: висококласна відеокарта, зазвичай, поєднується з не менш потужною (і енергоємної) системою.
З урахуванням цього виробники і вказують мінімальну рекомендовану потужність блока живлення. Зрозуміло, що такі рекомендації не є обов'язковими; однак при використанні БЖ з потужністю нижче рекомендованої ймовірність збоїв у роботі значно підвищується — аж до того, що навіть досить скромна система може просто «не завестися».
Даний параметр, зазвичай, значно вище споживаної потужності самої відеокарти. Це закономірно — адже БЖ повинен забезпечувати електрикою всю систему, не тільки відеоадаптер. При цьому чим вище потужність відеокарти — тим, неминуче, вище енергоспоживання ПК загалом. Причому це пов'язано не тільки з «ненажерливістю» самого графічного адаптера, але і з споживанням інших компонентів ПК: висококласна відеокарта, зазвичай, поєднується з не менш потужною (і енергоємної) системою.
З урахуванням цього виробники і вказують мінімальну рекомендовану потужність блока живлення. Зрозуміло, що такі рекомендації не є обов'язковими; однак при використанні БЖ з потужністю нижче рекомендованої ймовірність збоїв у роботі значно підвищується — аж до того, що навіть досить скромна система може просто «не завестися».
Займаних слотів
Кількість слотів, що займає відеокарта на задній стінці системного блока.
Даний показник дає змогу оцінити кількість місця, необхідного для встановлення відеоадаптера. Він актуальний у світлі того, що сучасні відеокарти можуть мати досить широкий набір роз'ємів, і для цього набору вже давно мало стандартної ланки на 1 слот. Особливо це характерно для потужних продуктивних моделей. У світлі цього багато рішень, особливо середнього і топового рівня, займають відразу два, а то і три слоти.
Окремо варто торкнутися моделей, для яких в характеристиках зазначено дробове число слотів — зазвичай 2.5 або 2.7. Ця подробиця наводиться виробником в рекламних цілях — як підтвердження того, що відеокарта має менші розміри, ніж повноцінне рішення на 3 слота. Однак на практиці різниці між цими варіантами немає: адаптери на 2.5 або 2.7 слотів все одно перекривають третій слот (хоча і частково), роблячи його непридатним до використання.
Даний показник дає змогу оцінити кількість місця, необхідного для встановлення відеоадаптера. Він актуальний у світлі того, що сучасні відеокарти можуть мати досить широкий набір роз'ємів, і для цього набору вже давно мало стандартної ланки на 1 слот. Особливо це характерно для потужних продуктивних моделей. У світлі цього багато рішень, особливо середнього і топового рівня, займають відразу два, а то і три слоти.
Окремо варто торкнутися моделей, для яких в характеристиках зазначено дробове число слотів — зазвичай 2.5 або 2.7. Ця подробиця наводиться виробником в рекламних цілях — як підтвердження того, що відеокарта має менші розміри, ніж повноцінне рішення на 3 слота. Однак на практиці різниці між цими варіантами немає: адаптери на 2.5 або 2.7 слотів все одно перекривають третій слот (хоча і частково), роблячи його непридатним до використання.
Низькопрофільна (low profile)
У дану категорію віднесені відеокарти, які мають зменшену висоту і придатні до установки в компактні корпуси, сумісні тільки з низькопрофільними (low profile) комплектуючими. Зазвичай моделі цього типу постачаються зі змінними планками — для компактних і для повнорозмірних корпусів. Водночас продуктивність низькопрофільних моделей загалом нижче, ніж у подібних за ціною варіантів звичайного розміру. Тому спеціально шукати таку карту варто лише в тому випадку, коли компактність є вирішальним фактором.
Довжина відеокарти
Загальна довжина відеокарти.
Під довжиною в даному випадку мають на увазі розмір пристрою від пластини з роз'ємами (яка кріпиться до задньої стінки системного блоку) до протилежної сторони. Сама пластина і виступаючі назовні роз'єми при цьому, як правило, не враховуються.
Дані про довжину відеокарти необхідні насамперед для того, щоб оцінити, чи вистачить під неї місця в окремому корпусі. Крім того, більш довгі плати, як правило, мають і більш прогресивні характеристики (хоча жорсткої залежності тут немає, і схожі по класу відеоадаптери можуть мати різну довжину). Що стосується конкретних значень, то найбільш компактні рішення у наш час мають розмір 150 – 200 мм і менше; показник у 200 – 250 мм можна ще вважати відносно невеликим, 250 – 290 мм — середнім, а чимало моделей (в основному прогресивного рівня) мають довжину і понад 290 мм.
Під довжиною в даному випадку мають на увазі розмір пристрою від пластини з роз'ємами (яка кріпиться до задньої стінки системного блоку) до протилежної сторони. Сама пластина і виступаючі назовні роз'єми при цьому, як правило, не враховуються.
Дані про довжину відеокарти необхідні насамперед для того, щоб оцінити, чи вистачить під неї місця в окремому корпусі. Крім того, більш довгі плати, як правило, мають і більш прогресивні характеристики (хоча жорсткої залежності тут немає, і схожі по класу відеоадаптери можуть мати різну довжину). Що стосується конкретних значень, то найбільш компактні рішення у наш час мають розмір 150 – 200 мм і менше; показник у 200 – 250 мм можна ще вважати відносно невеликим, 250 – 290 мм — середнім, а чимало моделей (в основному прогресивного рівня) мають довжину і понад 290 мм.