Телевізори LG
Список усіх телевізорів Розширений підбір → |
Можливо, мене зацікавить
Статті, огляди, корисні поради
Усі матеріали![](/posts/files/2692/medium_pic.jpg)
Як підібрати діагональ телевізора під кімнату і яку вибрати роздільну здатність?
Чи завжди варто брати телевізор побільше? Можливо для невеликої кімнати 55 дюймів буде занадто, а 32 в самий раз?
![](/posts/files/2757/medium_pic.jpg)
HDMI-кабелі: як вибрати і чи є сенс переплачувати?
Чомусь заведено вважати, що чим дорожче кабель, тим кращу картинку він передає
![](/posts/files/5712/medium_pic.jpg)
Прозорий телевізор, 3D ноутбук, інтер'єрна колонка та інші цікаві анонси з CES 2024
Знайомимося з найцікавішими новинками електроніки з найбільшої міжнародної виставки CES 2024
![](/posts/files/5491/medium_pic.jpg)
Все про протокол Thunderbolt
Розбираємося, що собою являє протокол від Apple і Intel, навіщо він потрібен і чому Thunderbolt не дорівнює USB-C
![](/posts/files/6045/medium_pic.jpg)
Що таке FPS та чому це важливо в іграх?
Частота кадрів в секунду в іграх: що це, яке значення комфортне для геймерів, як його підвищити
![](/posts/files/5588/medium_pic.jpg)
Найкращі 4К телевізори 75" до 40 000 грн
Недорогі та функціональні телевізори 75 дюймів з розумними технологіями обробки зображення
Телевізори: характеристики, типи, види
Показати все
Розмір діагоналі
Оптимальний розмір телевізора залежить в першу чергу від відстані, з якої його планується дивитися. При надто маленькій діагоналі на екрані буде важко розглянути деталі, доведеться напружуватися; при занадто великій – зображення буде набагато більшим, ніж поле зору, що теж небажано. Найкращим варіантом вважається ситуація, коли відстань до телевізора відповідає 3 – 4 його діагоналям: наприклад, для розміру в 32" (80 см) дистанція, що рекомендується, складе близько 2,5 – 3 м.
Розмір діагоналі екрана впливає як на вартість телевізора, так і на його загальне оснащення. Так, серед моделей розміром менше 32" часто зустрічаються телевізори без Smart TV та інших розширених можливостей; телевізори на 32 – 55" можуть бути як досить простими, так і прогресивними; а великий екран, більше ніж на 55", здебільшого поєднується з широкою додатковою функціональністю.
Зараз на ринку представлені такі популярні діагоналі: 32", 39 – 40", 43", 49", 49 – 50", 55", 65", 75" і більше 80".
Розмір діагоналі екрана впливає як на вартість телевізора, так і на його загальне оснащення. Так, серед моделей розміром менше 32" часто зустрічаються телевізори без Smart TV та інших розширених можливостей; телевізори на 32 – 55" можуть бути як досить простими, так і прогресивними; а великий екран, більше ніж на 55", здебільшого поєднується з широкою додатковою функціональністю.
Зараз на ринку представлені такі популярні діагоналі: 32", 39 – 40", 43", 49", 49 – 50", 55", 65", 75" і більше 80".
Операційна система
— Smart TV (власна система). Операційна система телевізора представлена фірмовою програмною оболонкою виробника. Як правило, подібні ОС мають привабливе і зрозуміле меню, за аналогією з традиційним Smart TV. Фірмова операційна система розробляється самим виробником під апаратні ресурси конкретно взятої моделі телевізора або цілої лінійки. Але, як показує практика, у порівнянні з класичним Smart TV, функціонал власної системи часто має суттєві обмеження, а сама система, по суті, є урізаною версією повноцінного Smart TV.
— Smart TV (Android AOSP). Операційна система цього типу є модифікацією популярної ОС Android, головним чином примітна відкритим кодом. Це універсальна операційна система, яка надає користувачеві набагато більше свободи дій для створення змін і налаштувань всередині самої системи. Разом з тим, встановленн і стабільність роботи тих чи інших додатків на цій платформі не гарантуються, а загальне управління системою не було спеціально «заточене» під великі екрани, через що може викликати деякі незручності. Насамперед такі рішення викличуть інтерес у користувачів, які розбираються в особливостях ОС Android, люблять всі кастомізувати під себе і контролювати, і мають на це час.
— Android TV. Телевізори цього типу можуть похвалитися повноцінною програмною прошивкою Android TV, спеціально адаптованою для роботи на великих екранах. Згі...дно з назвою, вона являє собою різновид ОС Android, спеціально «заточений» під телевізори/проєктори та ін. Крім загальних особливостей всіх «Андроїдів» (таких, як можливість встановлення додаткових додатків, включаючи навіть гри), вона має ряд спеціальних можливостей: оптимізований інтерфейс, інтеграція зі смартфонами (включаючи можливість їх використання в якості пульта ДУ), голосовий пошук тощо. Завдяки цьому телевізори з цією особливістю значно перевершують за функціоналом моделі зі «звичайним» Smart TV. Зрозуміло, для роботи багатофункціональної ОС передбачаються виділений процесор, графічна підсистема і пам'ять, а наявність подібних апаратних ресурсів позначається на загальній вартості телевізора. За умови однакової оптичної схеми моделі з Android TV будуть коштувати дорожче класичних пристроїв з простим багаторядковим меню.
— Google TV. Ребрендінг платформи Android TV для телевізорів і смартприставок, а точніше – нова оболонка поверх операційної системи під знаком «зеленого дроїда», яка впроваджується з 2021 року. З нововведень в ній реалізований перероблений дизайн інтерфейсу користувача, застосована вдосконалена база знань, яка більш ефективно розподіляє контент за жанрами і збирає пошукові відомості з усього переліку встановлених додатків і підписок. Голосовий помічник надалі краще розуміє запити глядацької аудиторії і видає розгорнутий перелік знайденого. Окремою вкладкою в інтерфейсі винесені прямі трансляції актуальних подій, будь то спортивні заходи або запуск ракети на Марс. З іншого в системі доопрацюванням піддалися аспекти, які передбачають використання ТВ як командного пункту управління єдиної екосистемою «розумного» дому.
Процесор
— Sony X1. Процесор Sony X1 використовується в телевізорах фірми Sony з декількох серій: XH і XG. Такі телевізори займають відразу кілька ніш: бюджетна категорія і середній клас. Найдорожчі моделі показують картинку в роздільній здатності 4К без підтримки розширеного динамічного діапазону, у більш прогресивних моделях використовується 4К HDR. В основному це прості моделі, які призначені лише для перегляду відео. Для розваг в динамічні ігри телевізори з таким процесором підходять менше.
— Sony X1 Extreme. Процесор Sony X1 Extreme на 40% потужніше за свого попередника в особі Sony X1, призначений для роботи з зображенням 4K HDR. Робота з динамічним діапазоном HDR дає можливість виводити на екран реалістичну картинку підвищеної якості. Телевізори з процесором Sony X1 Extreme — це моделі середнього і високого класу. Якість зображення в них покращено за рахунок підтримки динамічного підсвічування матриці. Важливою особливістю Sony X1 Extreme є використання двох незалежних баз даних кольору (Dual database processing). Технологія Object-based HDR remaster аналізує виведену на екран картинку, зіставляє кольори з базою даних і підганяє їх під перегляд на конкретно взятому телевізорі. Завдяки технології Super Bit Mapping 4K HDR колірні переходи стають більш плавними і природними, що робить зображення ще більш реалістичним.
— Sony X1 Ultimate. Процес...ори Sony X1 Ultimate можуть працювати з зображенням як 4K (3840 × 2160), так і 8K HDR (7680x4320), залежно від діагоналі екрану. Телевізори з таким процесором забезпечують картинку з найглибшою деталізацією і максимально якісним промальовуванням текстур. Телевізори з процесором Sony X1 Ultimate — це в основному прогресивні моделі з середнього та дорогого сегмента. Такі телевізори забезпечують ефект повного занурення в атмосферу перегляду відео. Sony X1 Ultimate підтримує технологію X-Reality PRO з ексклюзивною базою зразків колірної передачі. Навіть при виведенні на екран телевізора картинки з невисокою роздільною здатністю якість зображення автоматично доводиться до рівня 8K (4К) з розширеним динамічним діапазоном HDR. Є підтримка технології X-tended Dynamic Range PRO, яка розподіляє підсвічування матриці у відповідності зі сценами, що відображаються. Динамічне підсвічування покращує контрастність і робить картинку максимально яскравою, а чорний колір при цьому стає як ніколи насиченим.
– Sony Cognitive XR. Телевізори з процесором Sony XR здатні виводити на екран картинку в роздільній здатності 4К при 120 Гц і 8К при 60 Гц. Це високотехнологічні моделі, що працюють під управлінням прогресивного штучного інтелекту. Sony XR є одним з перших в світі «когнітивних» процесорів. Він займається обробленням відео- та аудіоскладової трансляцій для підвищення якості зображення і звуку, завдяки чому складається реалістична картина того, що відбувається на екрані. Програмні алгоритми процесора обробляють інформацію про аудіо та відео єдиним потоком. Виробник запевняє, що процесор працює схоже на людський мозок і виходить за рамки можливостей рядових алгоритмів штучного інтелекту.
– LG.
В ієрархії телевізійних процесорів обробки зображень від LG представлено кілька великих сімейств Alpha: α 5, α 7, α 8, α 9 и α 11. Детальніше про кожне з них розповідається у відповідних пунктах довідки:
— LG α 5. Процесори Alpha 5 застосовуються в недорогих ТВ-панелях бренду та займаються мінімальною обробкою зображень. Вони покривають базовий спектр задач на кшталт поліпшення кольоропередачі, масштабування відео до 4К і створення об'ємного віртуального звуку.
– LG α 7. Процесори лінійки Alpha 7 зустрічаються на борту телевізорів LG середнього класу з матрицями NanoCell та OLED. Їх розширена функціональність передбачає автоматичне налаштування параметрів зображення та звуку відповідно до жанру трансляції, а також авторегулювання яскравості та тонів під умови навколишнього простору.
– LG α 8. Сімейство Alpha 8 – це справжня «золота середина» від LG. Дебют α 8 відбувся у 2024 році, а встановлюються такі процесори у телевізори бренду з панелями NanoCell та OLED. На них покладаються покращені алгоритми шумозаглушення та підвищення різкості, підтримка Dolby Vision та інших преміальних форматів HDR (у більшості моделей), розширені функції штучного інтелекту для нарощування якості зображення та звуку у реальному часі.
– LG α 9. У флагманські телевізори LG ставляться процесори рангу α 9 – у справі вони покладаються на алгоритми глибокого машинного навчання для аналізу жанру відеоконтенту, що транслюється, і адаптації під нього параметрів зображення і звуку. Процесори Alpha 9 працюють з усіма застосовуваними специфікаціями технології розширеного динамічного діапазону зображення в телевізорах LG і мають професійну систему ідентифікації звуків.
– LG α 11. Процесори Alpha 11 встановлюються в топові моделі OLED-телевізорів LG, починаючи з 2024 року. Працювати вони здатні з форматами кадру до 8К, забезпечуючи при цьому поліпшені алгоритми масштабування зображень. Наголос у процесорах лінійки ставиться на високу обчислювальну потужність та розвинену функціональність алгоритмів AI для найтоншої адаптації картинки та звуку.
Зазначимо, що з кожною наступною редакцією процесори обробки зображень LG розширюють функціональність. Позначаються їх покоління приставкою Gen із порядковим номером генерації. — Samsung Crystal 4K. Процесор Samsung Crystal 4K використовується в основному в телевізорах серії Crystal UHD від Samsung. Дана категорія телевізорів характеризується доступною ціною. Це прості моделі, екран яких видає картинку в роздільній здатності Ultra 4K. Продуктивності процесора Samsung Crystal 4K вистачає, щоб доводити якість передачі кольору до рівня HDR. З використовуваних технологій можна відзначити Contrast Enhancer і Dynamic Crystal Color, завдяки яким здійснюється тонке налаштування контрасту і яскравості зображення. — Samsung Quantum 4K. Процесор Samsung Quantum 4K використовується в телевізорах Samsung з підсвічуванням матриці QLED. Висока продуктивність дає змогу масштабувати зображення Full HD до рівня 4K, причому в розширеному динамічному діапазоні HDR. В процесорі Samsung Quantum 4K реалізована унікальна технологія Quantum HDR, завдяки якій зображення стає більш детальним, насиченим і виразним. Процесор підтримує технологію динамічного підсвічування Dual LED, з якою картинка набуває граничного контрасту і в той же час високої яскравості. Також в телевізорах передбачений спеціальний ігровий режим Real Game Enhancer+ з підтримкою технології AMD FreeSync. — Samsung Quantum 8K. Процесор Samsung Quantum 8K використовується в телевізорах Samsung QLED починаючи з 2020 року. Моделі цієї серії здатні відтворювати зображення 8K HDR, причому картинка настільки високої якості може виходити навіть з джерела з роздільною здатністю від 4К до Full HD. Як правило, це моделі ТОПового рівня. Телевізори цього класу можна використовувати в складі професійного домашнього кінотеатру. Глибока деталізація картинки гарантує повне занурення у відеоконтент. За оброблення зображення відповідає штучний інтелект QLED TV. — Samsung NQ4 AI. Інтелектуальний процесор, що забезпечує високу якість зображення та звуку за допомогою технологій штучного інтелекту. Використовується в середньокласових телевізорах Samsung з матрицями OLED і Neo QLED, забезпечує роботу з форматами кадру до 4К (включаючи масштабування картинки з нижчих роздільних здатностей у режимі реального часу). Процесор підтримує гнучке управління підсвічуванням Quantum Matrix, а завдяки функції AI Customization телевізор може самостійно визначати жанр відеоконтенту, підлаштовуючи параметри яскравості та контрастності для досягнення ефекту повного занурення в те, що відбувається на екрані.
— Samsung NQ8 AI. Процесор топового рівня, який зустрічається у флагманських 8К-телевізорах Samsung Neo QLED. Покладаючись на алгоритми машинного навчання та вбудований нейронний двигун NPU, процесор гарантує відмінний досвід перегляду відеоконтенту незалежно від вхідного джерела сигналу. Samsung NQ8 AI підтримує масштабування картинки до формату 8К в режимі реального часу, забезпечує плавне і чітке промальовування швидких рухів у кадрі завдяки технології AI Motion Enhancer Pro, а покращувач глибини зображення Real Depth Enhancer Pro дає змогу глядачам поринути в перебіг подій на екрані. Паралельно на процесор покладаються задачі з обробки багатоканального звуку, оптимізації зображення в іграх та для кожної сцени залежно від переваг користувача.
Зазначимо, що процесори Samsung NQ4 AI та NQ8 AI випущені в кількох поколіннях, що позначаються приставкою Gen із порядковим номером версії. Чим новіша редакція, тим прогресивнішим є процесор. — Philips P5 Perfect Picture. Процесор Philips P5 Perfect Picture використовується в телевізорах Philips з матрицею OLED. Обчислювальної потужності процесора вистачить для відтворення зображення 4К. В старших моделях зустрічається розширений динамічний діапазон кольорів HDR. Телевізори з процесором Philips P5 Perfect Picture охоплюють одразу кілька вартісних категорій, бюджетний сегмент і середній ціновий діапазон. На екран таких моделей виводиться картинка високої якості, але до еталонного Ultra 4K HDR вона, як правило, не дотягує, оскільки для цього потрібна більш професійна матриця. Процесор P5 Perfect Picture — це перший CPU фірми Philips, в якому використаний штучний інтелект. Philips P5 Perfect Picture підтримує такі технології, як Dolby Vision, HDR10+, Perfect Natural Motion і Micro Dimming Pro. — Philips P5 Pro Perfect Picture. Процесор Philips P5 Pro Perfect Picture застосовується в телевізорах Philips з поліпшеною матрицею OLED. Моделі з цим процесором здатні виводить на екран зображення в роздільній здатності Ultra 4K HDR. Як правило, зустрічається в телевізорах прогресивного класу. Телевізори з процесором Philips P5 Pro Perfect Picture використовують нейромережевий інтерфейс машинного інтелекту. Підтримуються голосові помічники Google Assistant і Amazon Alexa. Процесор використовує такі технології для роботи з зображенням та звуком: Dolby Vision, Dolby Atmos, HDR10+, Micro Dimming Perfect і Wide Color Gamut.
— LG α 5. Процесори Alpha 5 застосовуються в недорогих ТВ-панелях бренду та займаються мінімальною обробкою зображень. Вони покривають базовий спектр задач на кшталт поліпшення кольоропередачі, масштабування відео до 4К і створення об'ємного віртуального звуку.
– LG α 7. Процесори лінійки Alpha 7 зустрічаються на борту телевізорів LG середнього класу з матрицями NanoCell та OLED. Їх розширена функціональність передбачає автоматичне налаштування параметрів зображення та звуку відповідно до жанру трансляції, а також авторегулювання яскравості та тонів під умови навколишнього простору.
– LG α 8. Сімейство Alpha 8 – це справжня «золота середина» від LG. Дебют α 8 відбувся у 2024 році, а встановлюються такі процесори у телевізори бренду з панелями NanoCell та OLED. На них покладаються покращені алгоритми шумозаглушення та підвищення різкості, підтримка Dolby Vision та інших преміальних форматів HDR (у більшості моделей), розширені функції штучного інтелекту для нарощування якості зображення та звуку у реальному часі.
– LG α 9. У флагманські телевізори LG ставляться процесори рангу α 9 – у справі вони покладаються на алгоритми глибокого машинного навчання для аналізу жанру відеоконтенту, що транслюється, і адаптації під нього параметрів зображення і звуку. Процесори Alpha 9 працюють з усіма застосовуваними специфікаціями технології розширеного динамічного діапазону зображення в телевізорах LG і мають професійну систему ідентифікації звуків.
– LG α 11. Процесори Alpha 11 встановлюються в топові моделі OLED-телевізорів LG, починаючи з 2024 року. Працювати вони здатні з форматами кадру до 8К, забезпечуючи при цьому поліпшені алгоритми масштабування зображень. Наголос у процесорах лінійки ставиться на високу обчислювальну потужність та розвинену функціональність алгоритмів AI для найтоншої адаптації картинки та звуку.
Зазначимо, що з кожною наступною редакцією процесори обробки зображень LG розширюють функціональність. Позначаються їх покоління приставкою Gen із порядковим номером генерації. — Samsung Crystal 4K. Процесор Samsung Crystal 4K використовується в основному в телевізорах серії Crystal UHD від Samsung. Дана категорія телевізорів характеризується доступною ціною. Це прості моделі, екран яких видає картинку в роздільній здатності Ultra 4K. Продуктивності процесора Samsung Crystal 4K вистачає, щоб доводити якість передачі кольору до рівня HDR. З використовуваних технологій можна відзначити Contrast Enhancer і Dynamic Crystal Color, завдяки яким здійснюється тонке налаштування контрасту і яскравості зображення. — Samsung Quantum 4K. Процесор Samsung Quantum 4K використовується в телевізорах Samsung з підсвічуванням матриці QLED. Висока продуктивність дає змогу масштабувати зображення Full HD до рівня 4K, причому в розширеному динамічному діапазоні HDR. В процесорі Samsung Quantum 4K реалізована унікальна технологія Quantum HDR, завдяки якій зображення стає більш детальним, насиченим і виразним. Процесор підтримує технологію динамічного підсвічування Dual LED, з якою картинка набуває граничного контрасту і в той же час високої яскравості. Також в телевізорах передбачений спеціальний ігровий режим Real Game Enhancer+ з підтримкою технології AMD FreeSync. — Samsung Quantum 8K. Процесор Samsung Quantum 8K використовується в телевізорах Samsung QLED починаючи з 2020 року. Моделі цієї серії здатні відтворювати зображення 8K HDR, причому картинка настільки високої якості може виходити навіть з джерела з роздільною здатністю від 4К до Full HD. Як правило, це моделі ТОПового рівня. Телевізори цього класу можна використовувати в складі професійного домашнього кінотеатру. Глибока деталізація картинки гарантує повне занурення у відеоконтент. За оброблення зображення відповідає штучний інтелект QLED TV. — Samsung NQ4 AI. Інтелектуальний процесор, що забезпечує високу якість зображення та звуку за допомогою технологій штучного інтелекту. Використовується в середньокласових телевізорах Samsung з матрицями OLED і Neo QLED, забезпечує роботу з форматами кадру до 4К (включаючи масштабування картинки з нижчих роздільних здатностей у режимі реального часу). Процесор підтримує гнучке управління підсвічуванням Quantum Matrix, а завдяки функції AI Customization телевізор може самостійно визначати жанр відеоконтенту, підлаштовуючи параметри яскравості та контрастності для досягнення ефекту повного занурення в те, що відбувається на екрані.
— Samsung NQ8 AI. Процесор топового рівня, який зустрічається у флагманських 8К-телевізорах Samsung Neo QLED. Покладаючись на алгоритми машинного навчання та вбудований нейронний двигун NPU, процесор гарантує відмінний досвід перегляду відеоконтенту незалежно від вхідного джерела сигналу. Samsung NQ8 AI підтримує масштабування картинки до формату 8К в режимі реального часу, забезпечує плавне і чітке промальовування швидких рухів у кадрі завдяки технології AI Motion Enhancer Pro, а покращувач глибини зображення Real Depth Enhancer Pro дає змогу глядачам поринути в перебіг подій на екрані. Паралельно на процесор покладаються задачі з обробки багатоканального звуку, оптимізації зображення в іграх та для кожної сцени залежно від переваг користувача.
Зазначимо, що процесори Samsung NQ4 AI та NQ8 AI випущені в кількох поколіннях, що позначаються приставкою Gen із порядковим номером версії. Чим новіша редакція, тим прогресивнішим є процесор. — Philips P5 Perfect Picture. Процесор Philips P5 Perfect Picture використовується в телевізорах Philips з матрицею OLED. Обчислювальної потужності процесора вистачить для відтворення зображення 4К. В старших моделях зустрічається розширений динамічний діапазон кольорів HDR. Телевізори з процесором Philips P5 Perfect Picture охоплюють одразу кілька вартісних категорій, бюджетний сегмент і середній ціновий діапазон. На екран таких моделей виводиться картинка високої якості, але до еталонного Ultra 4K HDR вона, як правило, не дотягує, оскільки для цього потрібна більш професійна матриця. Процесор P5 Perfect Picture — це перший CPU фірми Philips, в якому використаний штучний інтелект. Philips P5 Perfect Picture підтримує такі технології, як Dolby Vision, HDR10+, Perfect Natural Motion і Micro Dimming Pro. — Philips P5 Pro Perfect Picture. Процесор Philips P5 Pro Perfect Picture застосовується в телевізорах Philips з поліпшеною матрицею OLED. Моделі з цим процесором здатні виводить на екран зображення в роздільній здатності Ultra 4K HDR. Як правило, зустрічається в телевізорах прогресивного класу. Телевізори з процесором Philips P5 Pro Perfect Picture використовують нейромережевий інтерфейс машинного інтелекту. Підтримуються голосові помічники Google Assistant і Amazon Alexa. Процесор використовує такі технології для роботи з зображенням та звуком: Dolby Vision, Dolby Atmos, HDR10+, Micro Dimming Perfect і Wide Color Gamut.
Матриця
Тип матриці, що використовується в телевізорі. Серед них найбільшої уваги заслуговують OLED, QLED, QD-OLED та NanoCell, які зустрічаються у телевізорах відповідної цінової категорії. Тепер детальніше про кожну з них і про інші класичні варіанти:
— OLED. Телевізори з екранами, що використовують органічні світлодіоди. Такі світлодіоди можуть застосовуватися як для підсвічування традиційної LCD-матриці, так і як елементи, з яких будується екран. У першому варіанті перевагами OLED перед традиційним LED-підсвічуванням є компактність, надзвичайно невисоке енергоспоживання, рівномірність підсвічування, а також відмінні показники яскравості та контрастності. А в матрицях, що повністю складаються з OLED, ці переваги виражені ще яскравіше. Головні недоліки OLED-телевізорів – висока ціна (яка, втім, постійно знижується в міру розвитку та вдосконалення технології), а також схильність органічних пікселів до вигоряння при тривалій трансляції статичних зображень або картинки зі статичними елементами (логотип телеканалу, інформаційна панель тощо).
— QLED. Телевізори з екранами, що використовують технологію «квантових точок» — QLED. Від звичайних LED-матриць такі екрани відрізняються конструкцією підсвічування: багатошарові світлофільтри у такому підсвічуванні замінені на тонкоплівкове світлопропускаюче покриття на основі нан...очастинок, а традиційні білі світлодіоди — на сині. Це дає змогу досягти значного збільшення яскравості і насиченості кольорів одночасно з підвищенням якості кольоропередачі, до того ж зменшує товщину і знижує енергоспоживання екрану. Недолік QLED-матриць традиційний – висока ціна.
— QD-OLED. Своєрідний гібридний варіант матриць, що поєднують в одному флаконі «квантові точки» (Quantum Dot) та органічні світлодіоди (OLED). Модифікація QD-OLED була представлена компанією Samsung під завісу 2021 у відповідь на прогресивні OLED-панелі від LG. Технологія взяла краще у QLED і OLED: в її основу лягли сині світлодіоди, пікселі, що самосвітяться (замість зовнішнього підсвічування) і «квантові точки», які відіграють роль кольорових світлофільтрів, але в той же час практично не послаблюють світло (на відмінність від традиційних світлофільтрів) . Завдяки використанню низки прогресивних рішень творцям вдалося досягти дуже вражаючих характеристик, що помітно перевершують багато інших OLED-матриці. Серед них — висока пікова яскравість від 1000 ніт (кд/м²), відмінні показники контрастності та глибини чорного, а також охоплення кольорів понад 90 % за стандартом BT.2020 та понад 120 % за DCI-P3. Зустрічаються такі матриці переважно у флагманських ТВ-панелях.
— IPS. Тип матриці, першопочатково розроблений у розрахунку на високу якість кольоропередачі. І дійсно, IPS-екрани видають яскраві та насичені кольори, мають гарне колірне охоплення, демонструють великі кути огляду. Від початку недоліком даної технології був невисокий час відгуку, однак у сучасних модифікаціях IPS цей момент практично усунений. Матриці цього типу користуються значною популярністю в прогресивному бюджетному і середньому ціновому сегменті ТВ-панелей.
— *VA. В даному випадку мається на увазі один із різновидів матриць типу VA (Vertical Alignment) – MVA, PVA, Super PVA тощо. Конкретні різновиди можуть дещо відрізнятися за властивостями, проте вони мають спільні риси. По суті, матриці *VA є доступнішою альтернативою IPS-панелям: вони коштують відносно недорого, забезпечують досить непогану кольоропередачу і кути огляду до 178°. Головний недолік подібних екранів – великий час відгуку, однак у сучасних моделях він практично усунений завдяки постійному вдосконаленню технології. Матриці *VA застосовуються в телевізорах, що позиціонуються як функціональні та водночас доступні моделі.
— PLS. Фактично – один з різновидів описаних вище IPS-матриць, розроблений компанією Samsung. За заявою виробника, в таких матрицях вдалося досягти більш високої яскравості та контрастності, ніж у традиційних IPS, а також трохи знизити вартість.
— NanoCell. Матриця заснована на квантових точках. Цей різновид матриць використовується в телевізорах компанії LG і вперше був представлений в 2017 році. Матриці NanoCell використовують структуру класичних РК-дисплеїв. Але на відміну від останніх, вони використовують так звані квантові точки замість класичного загального фонового підсвічування, які забезпечують монохроматичне світло. Технологія NanoCell дає змогу знизити енергоспоживання, разом з тим підвищуються охоплення кольорів і кут огляду. Варто окремо відзначити, що матриці NanoCell не єдині, що використовують технологію квантових точок. Аналогічні рішення пропонують: Samsung (матриця QLED), Sony (матриця Triluminos), Hisense (ULED).
— OLED. Телевізори з екранами, що використовують органічні світлодіоди. Такі світлодіоди можуть застосовуватися як для підсвічування традиційної LCD-матриці, так і як елементи, з яких будується екран. У першому варіанті перевагами OLED перед традиційним LED-підсвічуванням є компактність, надзвичайно невисоке енергоспоживання, рівномірність підсвічування, а також відмінні показники яскравості та контрастності. А в матрицях, що повністю складаються з OLED, ці переваги виражені ще яскравіше. Головні недоліки OLED-телевізорів – висока ціна (яка, втім, постійно знижується в міру розвитку та вдосконалення технології), а також схильність органічних пікселів до вигоряння при тривалій трансляції статичних зображень або картинки зі статичними елементами (логотип телеканалу, інформаційна панель тощо).
— QLED. Телевізори з екранами, що використовують технологію «квантових точок» — QLED. Від звичайних LED-матриць такі екрани відрізняються конструкцією підсвічування: багатошарові світлофільтри у такому підсвічуванні замінені на тонкоплівкове світлопропускаюче покриття на основі нан...очастинок, а традиційні білі світлодіоди — на сині. Це дає змогу досягти значного збільшення яскравості і насиченості кольорів одночасно з підвищенням якості кольоропередачі, до того ж зменшує товщину і знижує енергоспоживання екрану. Недолік QLED-матриць традиційний – висока ціна.
— QD-OLED. Своєрідний гібридний варіант матриць, що поєднують в одному флаконі «квантові точки» (Quantum Dot) та органічні світлодіоди (OLED). Модифікація QD-OLED була представлена компанією Samsung під завісу 2021 у відповідь на прогресивні OLED-панелі від LG. Технологія взяла краще у QLED і OLED: в її основу лягли сині світлодіоди, пікселі, що самосвітяться (замість зовнішнього підсвічування) і «квантові точки», які відіграють роль кольорових світлофільтрів, але в той же час практично не послаблюють світло (на відмінність від традиційних світлофільтрів) . Завдяки використанню низки прогресивних рішень творцям вдалося досягти дуже вражаючих характеристик, що помітно перевершують багато інших OLED-матриці. Серед них — висока пікова яскравість від 1000 ніт (кд/м²), відмінні показники контрастності та глибини чорного, а також охоплення кольорів понад 90 % за стандартом BT.2020 та понад 120 % за DCI-P3. Зустрічаються такі матриці переважно у флагманських ТВ-панелях.
— IPS. Тип матриці, першопочатково розроблений у розрахунку на високу якість кольоропередачі. І дійсно, IPS-екрани видають яскраві та насичені кольори, мають гарне колірне охоплення, демонструють великі кути огляду. Від початку недоліком даної технології був невисокий час відгуку, однак у сучасних модифікаціях IPS цей момент практично усунений. Матриці цього типу користуються значною популярністю в прогресивному бюджетному і середньому ціновому сегменті ТВ-панелей.
— *VA. В даному випадку мається на увазі один із різновидів матриць типу VA (Vertical Alignment) – MVA, PVA, Super PVA тощо. Конкретні різновиди можуть дещо відрізнятися за властивостями, проте вони мають спільні риси. По суті, матриці *VA є доступнішою альтернативою IPS-панелям: вони коштують відносно недорого, забезпечують досить непогану кольоропередачу і кути огляду до 178°. Головний недолік подібних екранів – великий час відгуку, однак у сучасних моделях він практично усунений завдяки постійному вдосконаленню технології. Матриці *VA застосовуються в телевізорах, що позиціонуються як функціональні та водночас доступні моделі.
— PLS. Фактично – один з різновидів описаних вище IPS-матриць, розроблений компанією Samsung. За заявою виробника, в таких матрицях вдалося досягти більш високої яскравості та контрастності, ніж у традиційних IPS, а також трохи знизити вартість.
— NanoCell. Матриця заснована на квантових точках. Цей різновид матриць використовується в телевізорах компанії LG і вперше був представлений в 2017 році. Матриці NanoCell використовують структуру класичних РК-дисплеїв. Але на відміну від останніх, вони використовують так звані квантові точки замість класичного загального фонового підсвічування, які забезпечують монохроматичне світло. Технологія NanoCell дає змогу знизити енергоспоживання, разом з тим підвищуються охоплення кольорів і кут огляду. Варто окремо відзначити, що матриці NanoCell не єдині, що використовують технологію квантових точок. Аналогічні рішення пропонують: Samsung (матриця QLED), Sony (матриця Triluminos), Hisense (ULED).
Тип підсвічування
— Edge LED — бокове підсвічування матриці. У цьому разі світлодіоди розподілені по периметру екрану. Щоб рівномірно розподілити освітлення, задній фон матриці має спеціальний відбивач. Важливою перевагою телевізорів з підсвічуванням Edge LED є мінімальна товщина пристрою. З недоліків можна відзначити наявність засвічувань по краях, які з'являються при певних умовах. Засвічування можуть бути видні в сценах, де переважають темні відтінки.
— Direct LED — заднє підсвічування матриці. В даному разі світлодіоди рівномірно розподілені по всій площі екрану. Підсвічування Direct LED робить зображення контрастним і водночас яскравим. Телевізори з даною технологією характеризуються гарною передачею кольору. З недоліків можна відзначити підвищене енергоспоживання і збільшені габарити корпусу. Додатково в таких телевізорах спостерігається велика затримка (Input lag), через що екрани з підсвічуванням Direct LED слабо підходять для динамічних ігор.
— FALD (Full-Array Local Dimming) — технологія підсвічування, що широко використовується в телевізорах фірми LG. Близьким аналогом FALD є Direct LED підсвічування. Світлодіоди так само розташовані рівномірно по всій поверхні матриці, але технологія FALD забезпечує яскраве насичене кольорами зображення з високим контрастом. Ще однією відмінною особливістю FALD є можливість відтворення природного чорного кольору.... При виведенні на екран чорного світлодіоди відключаються групами, секторами, що дає змогу зробити чорний максимально насиченим. Звичайно, велика кількість світлодіодів на матриці робить телевізор більш масивним, а разом з тим і важким. Апетит до електрики в таких моделях вище середнього.
— Mini LED. Система підсвічування екрану на підкладці зі зменшених у розмірі світлодіодів (звідси і приставка Mini). На одній і тій же площині ТВ-панелі кількість світлодіодів зросла в кілька разів, якщо проводити паралелі із традиційними LED-системами. Як результат, у полотна з підсвічуванням Mini LED існує в рази більше локальних зон затемнення картинки (Local Dimming), що необхідно для коректної роботи технології розширеного динамічного діапазону зображення. Для відтворення HDR-контенту системи Mini LED підходять у рази краще звичайних LCD.
— Dual LED. Фірмова система підсвічування, що використовується у телевізорах компанії Samsung. Технологія має на увазі підсвічування зображення на екрані двома типами світлодіодів: один випромінює світло в холодному спектрі, інший - в теплому. Подвійне підсвічування Dual LED покращує кольоропередачу та посилює контрастність деталей, адаптуючи колірний тон картинки відповідно до змісту контенту на екрані.
— Dual LED. Фірмова система підсвічування, що використовується у телевізорах компанії Samsung. Технологія має на увазі підсвічування зображення на екрані двома типами світлодіодів: один випромінює світло в холодному спектрі, інший - в теплому. Подвійне підсвічування Dual LED покращує кольоропередачу та посилює контрастність деталей, адаптуючи колірний тон картинки відповідно до змісту контенту на екрані.
Покриття екрана
Тип покриття, використовується в екрані телевізора.
— Матове. Історично перший тип покриття LCD-екранів, нерідко зустрічається і в наші дні. Екрани з таким покриттям загалом мають середні характеристики яскравості, насиченості і якості передачі кольору, за цим показником вони поступаються глянцевим аналогам. Однак матове покриття має одну важливу перевагу: на ньому практично відсутні відблиски від зовнішнього освітлення. У деяких ситуаціях це буває важливою перевагою — наприклад, якщо телевізор встановлений навпроти вікна. А деяким користувачам чисто суб'єктивно приємніше дивитися на екран без відблисків, нехай і відносно тьмяний.
— Глянцеве. Покриття, створене в розрахунку на те, щоб поліпшити яскравість і якість перенесення кольорів видимого зображення в порівнянні з матовими екранами. Творцям вдалося досягти цієї мети: «глянцеві» екрани дійсно забезпечують насичені, соковиті кольори і більш яскраве зображення. Ключовим недоліком подібних екранів є поява на них відблисків від зовнішнього освітлення — це може зіпсувати все враження від перегляду. У світлі цього класичне глянсове покриття на сьогодні практично не використовується, його місце зайняли антивідблискові рішення (див. нижче).
— Глянсове (антивідблискове). Модифікація глянсового покриття, створена, як випливає з назви, в розрахунку на усун...ення головного недоліку класичного глянцю — відблисків від зовнішнього освітлення. Не можна сказати, що такі екрани зовсім не блікують, однак відблисків на них значно менше, ніж на звичайних глянцевих. Що стосується якості зображення, то воно як мінімум не гірше, а часто — навіть краще (тим більше що подібні покриття постійно поліпшуються і вдосконалюються). Завдяки всьому цьому більшість сучасних телевізорів всіх цінових категорій оснащуються саме антивідблисків екранами.
— Матове. Історично перший тип покриття LCD-екранів, нерідко зустрічається і в наші дні. Екрани з таким покриттям загалом мають середні характеристики яскравості, насиченості і якості передачі кольору, за цим показником вони поступаються глянцевим аналогам. Однак матове покриття має одну важливу перевагу: на ньому практично відсутні відблиски від зовнішнього освітлення. У деяких ситуаціях це буває важливою перевагою — наприклад, якщо телевізор встановлений навпроти вікна. А деяким користувачам чисто суб'єктивно приємніше дивитися на екран без відблисків, нехай і відносно тьмяний.
— Глянцеве. Покриття, створене в розрахунку на те, щоб поліпшити яскравість і якість перенесення кольорів видимого зображення в порівнянні з матовими екранами. Творцям вдалося досягти цієї мети: «глянцеві» екрани дійсно забезпечують насичені, соковиті кольори і більш яскраве зображення. Ключовим недоліком подібних екранів є поява на них відблисків від зовнішнього освітлення — це може зіпсувати все враження від перегляду. У світлі цього класичне глянсове покриття на сьогодні практично не використовується, його місце зайняли антивідблискові рішення (див. нижче).
— Глянсове (антивідблискове). Модифікація глянсового покриття, створена, як випливає з назви, в розрахунку на усун...ення головного недоліку класичного глянцю — відблисків від зовнішнього освітлення. Не можна сказати, що такі екрани зовсім не блікують, однак відблисків на них значно менше, ніж на звичайних глянцевих. Що стосується якості зображення, то воно як мінімум не гірше, а часто — навіть краще (тим більше що подібні покриття постійно поліпшуються і вдосконалюються). Завдяки всьому цьому більшість сучасних телевізорів всіх цінових категорій оснащуються саме антивідблисків екранами.
Роздільна здатність
Власна роздільна здатність екрана — розмір у пікселях по горизонталі й вертикалі. За інших однакових умов вища роздільна здатність забезпечує кращу якість зображення, однак такий екран коштує дорожче й вимагає відповідного контенту.
Набір роздільних здатностей, які зустрічаються в сучасних телевізорах, досить великий, проте їх можна розділити на декілька умовних груп: HD, Full HD, Ultra HD 4K, Ultra HD 5K і Ultra HD 8K. Ось головні особливості кожного варіанта:
— HD. Екрани, які розраховані на стандарт HD 720p. Штатний розмір кадру в такому відео — 1280x720, проте з низки причин більшість HD-телевізорів має дещо великі розміри — 1366х768. Крім того, до цієї категорії прийнято відносити моделі з роздільною здатністю від 1280х768 до 1680х1050, а також, із деякими зауваженнями, екрани 1024х768. Загалом роздільні здатності стандарту HD 720p притаманні переважно для недорогих телевізорів із відносно невеликими екранами.
— Full HD. Телевізори, які розраховані на відео стандарту Full HD 1080p, із розміром кадру 1920х1080. Більшість моделей із цієї категорії мають саме таку роздільну здатність екрана 1920х1080; помітно рідше зустрічаються інші варіанти — зокрема, 1920х1200 і 2560х1080. Загалом екрани Full HD дають непогану деталізацію при порівняно невисокій вартості, завдяки чому вони надзвичайно популярн...і в моделях середнього класу й недорогих великоформатних телевізорах.
— Ultra HD 4K. Сам собою цей формат передбачає різні варіанти за роздільними здатностями, однак для телевізорів фактичним стандартом є 3840х2160, інші варіанти майже не зустрічаються. Загалом це доволі висока роздільна здатність, яка притаманна переважно для моделей преміумкласу; загальною особливістю таких моделей є великий розмір — від 40" і більше.
— Ultra HD 5K. Формат зображення Ultra HD, більш прогресивний, ніж 4K, проте в телевізорах зустрічається вкрай рідко — зазвичай це дуже широкоформатні моделі з роздільною здатністю 5120х2160.
— Ultra HD 8K. Стандарт, який передбачає розмір близько 8 тис. пікселів по горизонталі; один із варіантів такої роздільної здатності, яка зустрічається в телевізорах — 7680х4320. Таким чином UHD 8K удвічі перевершує 4K за розміром кожної сторони й учетверо — за загальною кількістю пікселів, що дає змогу досягти надзвичайно чіткого й деталізованого зображення. З іншого боку, такі екрани обходяться дуже дорого, притому що в наш час більш скромний 4K уже вважається дуже прогресивним стандартом. До того ж, існує не так багато відеопристроїв і контенту, що відповідають цьому стандарту. Тому 8K-телевізори поки зустрічаються вкрай рідко, здебільшого це висококласні флагманські моделі з діагоналлю не менше 65".
Набір роздільних здатностей, які зустрічаються в сучасних телевізорах, досить великий, проте їх можна розділити на декілька умовних груп: HD, Full HD, Ultra HD 4K, Ultra HD 5K і Ultra HD 8K. Ось головні особливості кожного варіанта:
— HD. Екрани, які розраховані на стандарт HD 720p. Штатний розмір кадру в такому відео — 1280x720, проте з низки причин більшість HD-телевізорів має дещо великі розміри — 1366х768. Крім того, до цієї категорії прийнято відносити моделі з роздільною здатністю від 1280х768 до 1680х1050, а також, із деякими зауваженнями, екрани 1024х768. Загалом роздільні здатності стандарту HD 720p притаманні переважно для недорогих телевізорів із відносно невеликими екранами.
— Full HD. Телевізори, які розраховані на відео стандарту Full HD 1080p, із розміром кадру 1920х1080. Більшість моделей із цієї категорії мають саме таку роздільну здатність екрана 1920х1080; помітно рідше зустрічаються інші варіанти — зокрема, 1920х1200 і 2560х1080. Загалом екрани Full HD дають непогану деталізацію при порівняно невисокій вартості, завдяки чому вони надзвичайно популярн...і в моделях середнього класу й недорогих великоформатних телевізорах.
— Ultra HD 4K. Сам собою цей формат передбачає різні варіанти за роздільними здатностями, однак для телевізорів фактичним стандартом є 3840х2160, інші варіанти майже не зустрічаються. Загалом це доволі висока роздільна здатність, яка притаманна переважно для моделей преміумкласу; загальною особливістю таких моделей є великий розмір — від 40" і більше.
— Ultra HD 5K. Формат зображення Ultra HD, більш прогресивний, ніж 4K, проте в телевізорах зустрічається вкрай рідко — зазвичай це дуже широкоформатні моделі з роздільною здатністю 5120х2160.
— Ultra HD 8K. Стандарт, який передбачає розмір близько 8 тис. пікселів по горизонталі; один із варіантів такої роздільної здатності, яка зустрічається в телевізорах — 7680х4320. Таким чином UHD 8K удвічі перевершує 4K за розміром кожної сторони й учетверо — за загальною кількістю пікселів, що дає змогу досягти надзвичайно чіткого й деталізованого зображення. З іншого боку, такі екрани обходяться дуже дорого, притому що в наш час більш скромний 4K уже вважається дуже прогресивним стандартом. До того ж, існує не так багато відеопристроїв і контенту, що відповідають цьому стандарту. Тому 8K-телевізори поки зустрічаються вкрай рідко, здебільшого це висококласні флагманські моделі з діагоналлю не менше 65".
Upscaling
Підтримка телевізором функції Upscaling. Ця функція зустрічається тільки в моделях з екранами роздільною здатністю 4K та 8K.
Upscaling до 4K дозволяє збільшити роздільну здатність вихідної «картинки» до 4K (3840х2160), якщо спочатку вона нижча — наприклад, переглядати в 4K фільм, спочатку записаний у Full HD (1920х1080). При цьому йдеться не просто про «розтягування» зображення на весь екран (це здатні робити всі телевізори), а про спеціальну обробку, завдяки якій збільшується фактична роздільна здатність відео. Зрозуміло, таке відео все одно поступатиметься контенту, спочатку записаному в 4K; проте, апскейлінг забезпечує помітне поліпшення якості проти необробленим сигналом.
Upscaling до 8K працює за тим же принципом, лише актуальним для телевізорів 8К.
Upscaling до 4K дозволяє збільшити роздільну здатність вихідної «картинки» до 4K (3840х2160), якщо спочатку вона нижча — наприклад, переглядати в 4K фільм, спочатку записаний у Full HD (1920х1080). При цьому йдеться не просто про «розтягування» зображення на весь екран (це здатні робити всі телевізори), а про спеціальну обробку, завдяки якій збільшується фактична роздільна здатність відео. Зрозуміло, таке відео все одно поступатиметься контенту, спочатку записаному в 4K; проте, апскейлінг забезпечує помітне поліпшення якості проти необробленим сигналом.
Upscaling до 8K працює за тим же принципом, лише актуальним для телевізорів 8К.
Яскравість
Максимальна яскравість зображення, забезпечувана екраном телевізора.
Зображення на екрані повинно бути досить яскравим для того, щоб для його розгляду не доводилося надмірно напружувати очі. Однак і занадто висока яскравість небажана — вона теж буде призводити до стомлення. При цьому оптимальний рівень яскравості залежить від навколишніх умов: чим інтенсивніше навколишнє світло — тим яскравіше повинен бути і екран телевізора. Так, у сонячний день екран, можливо, доведеться «викрутити» на максимум, а ввечері, при приглушеному світлі, більш комфортним буде порівняно тьмяне зображення. Крім того, зазначимо, що для великих екранів вимагається більш висока яскравість, оскільки вони розраховані на більшу відстань до глядача.
Таким чином, чим вище число в даному пункті — тим більший запас по яскравості має дана модель, тим краще вона покаже себе при інтенсивному зовнішньому освітленні. Найменшим показником, достатнім для більш-менш комфортного перегляду в будь-яких умовах, вважається 300 кд/м² для моделей з діагоналлю до 32", 400 кд/м² для моделей в діапазоні 32 – 55" і 600 кд/м² для великих екранів на 60" і більше. При цьому запас по яскравості в будь-якому разі зайвим не буде. А ось при менших показниках, можливо, для комфортного перегляду доведеться кілька затемнювати кімнату.
Зображення на екрані повинно бути досить яскравим для того, щоб для його розгляду не доводилося надмірно напружувати очі. Однак і занадто висока яскравість небажана — вона теж буде призводити до стомлення. При цьому оптимальний рівень яскравості залежить від навколишніх умов: чим інтенсивніше навколишнє світло — тим яскравіше повинен бути і екран телевізора. Так, у сонячний день екран, можливо, доведеться «викрутити» на максимум, а ввечері, при приглушеному світлі, більш комфортним буде порівняно тьмяне зображення. Крім того, зазначимо, що для великих екранів вимагається більш висока яскравість, оскільки вони розраховані на більшу відстань до глядача.
Таким чином, чим вище число в даному пункті — тим більший запас по яскравості має дана модель, тим краще вона покаже себе при інтенсивному зовнішньому освітленні. Найменшим показником, достатнім для більш-менш комфортного перегляду в будь-яких умовах, вважається 300 кд/м² для моделей з діагоналлю до 32", 400 кд/м² для моделей в діапазоні 32 – 55" і 600 кд/м² для великих екранів на 60" і більше. При цьому запас по яскравості в будь-якому разі зайвим не буде. А ось при менших показниках, можливо, для комфортного перегляду доведеться кілька затемнювати кімнату.
Статична контрастність
Рівень статичної контрастності, забезпечуваною екраном телевізора.
Контрастність у загальному значенні — це співвідношення яскравості між максимально яскравим білим і максимально темним чорним кольором, який здатний видати екран. За інших рівних умов чим вище контрастність екрану — тим краще якість передачі кольору і деталізація, тим менша ймовірність, що на занадто яскравих або занадто темних ділянках зображення неможливо буде розглянути деталі. Статична ж контрастність описує максимальну різницю яскравості, досяжну в межах одного кадру, без зміни яскравості зображення — в цьому полягає її відмінність від динамічної контрастності (див. нижче).
Значення статичної контрастності значно нижче, ніж у динамічної, однак ця характеристика є найбільш «чесною». Саме від неї залежать властивості зображення, видимого на екрані в конкретний момент, саме вона описує базові властивості екрану, без урахування програмних засобів, передбачених виробником у «начинці» телевізора.
Контрастність у загальному значенні — це співвідношення яскравості між максимально яскравим білим і максимально темним чорним кольором, який здатний видати екран. За інших рівних умов чим вище контрастність екрану — тим краще якість передачі кольору і деталізація, тим менша ймовірність, що на занадто яскравих або занадто темних ділянках зображення неможливо буде розглянути деталі. Статична ж контрастність описує максимальну різницю яскравості, досяжну в межах одного кадру, без зміни яскравості зображення — в цьому полягає її відмінність від динамічної контрастності (див. нижче).
Значення статичної контрастності значно нижче, ніж у динамічної, однак ця характеристика є найбільш «чесною». Саме від неї залежать властивості зображення, видимого на екрані в конкретний момент, саме вона описує базові властивості екрану, без урахування програмних засобів, передбачених виробником у «начинці» телевізора.
Динамічна контрастність
Рівень динамічної контрастності, забезпечуваною екраном телевізора.
Контрастність у загальному значенні — це співвідношення яскравості між максимально яскравим білим і максимально темним чорним кольором, який здатний видати екран. За інших рівних умов чим вище контрастність екрану — тим краще якість передачі кольору і деталізація, тим менша ймовірність, що на занадто яскравих або занадто темних ділянках зображення неможливо буде розглянути деталі. Формально основною характеристикою екранів вважається статична контрастність (див. вище), проте навіть у прогресивних матрицях вона відносно невисока. Тому виробники пішли на хитрість, ввівши в обіг таку характеристику, як «динамічна контрастність».
Динамічна контрастність — це різниця між найяскравішим білим кольором на максимальних налаштуваннях яскравості екрану і самим темним чорним на мінімальних. Значення такої контрастності можуть бути вражаючими — набагато вище статичної — проте досягти таких показників у межах одного кадру неможливо, і динамічна контрастність вказується швидше в рекламних цілях, ніж для опису реальних характеристик екрану. Тим не менше, не можна сказати, що цей показник абсолютно не пов'язаний з реальністю. Річ у тім, що в багатьох телевізорах використовується автоматичне управління яскравістю, змінює налаштування залежно від особливостей зображення. Таке управління ґрунтується на тому, що при відображенні яскравих сцен нема чого забезпечувати глибокий рівень чорного кольору, а в т...емних не потрібна висока яскравість світлих ділянок — такі особливості людського ока. Це означає, що на яскравих сценах можна підвищувати загальну яскравість, а на темних — знижувати; максимальний перепад яскравості, досяжний у такому режимі роботи, якраз і описується динамічною контрастністю.
Контрастність у загальному значенні — це співвідношення яскравості між максимально яскравим білим і максимально темним чорним кольором, який здатний видати екран. За інших рівних умов чим вище контрастність екрану — тим краще якість передачі кольору і деталізація, тим менша ймовірність, що на занадто яскравих або занадто темних ділянках зображення неможливо буде розглянути деталі. Формально основною характеристикою екранів вважається статична контрастність (див. вище), проте навіть у прогресивних матрицях вона відносно невисока. Тому виробники пішли на хитрість, ввівши в обіг таку характеристику, як «динамічна контрастність».
Динамічна контрастність — це різниця між найяскравішим білим кольором на максимальних налаштуваннях яскравості екрану і самим темним чорним на мінімальних. Значення такої контрастності можуть бути вражаючими — набагато вище статичної — проте досягти таких показників у межах одного кадру неможливо, і динамічна контрастність вказується швидше в рекламних цілях, ніж для опису реальних характеристик екрану. Тим не менше, не можна сказати, що цей показник абсолютно не пов'язаний з реальністю. Річ у тім, що в багатьох телевізорах використовується автоматичне управління яскравістю, змінює налаштування залежно від особливостей зображення. Таке управління ґрунтується на тому, що при відображенні яскравих сцен нема чого забезпечувати глибокий рівень чорного кольору, а в т...емних не потрібна висока яскравість світлих ділянок — такі особливості людського ока. Це означає, що на яскравих сценах можна підвищувати загальну яскравість, а на темних — знижувати; максимальний перепад яскравості, досяжний у такому режимі роботи, якраз і описується динамічною контрастністю.
Час відгуку
Час відгуку можна описати як максимальний час, необхідний кожному пікселю екрана для зміни яскравості, іншими словами — найбільший час від надходження на піксель управляючого сигналу до перемикання його в заданий режим. Фактичний час перемикання може бути і менше, якщо яскравість змінюється незначно, він може обчислюватися мікросекундами. Однак значення має саме найбільший час — він описує гарантовану швидкість спрацьовування кожного пікселя.
З часом відгуку безпосередньо пов'язана насамперед частота зміни кадрів (див. відповідний пункт): чим менше час відгуку – тим більшу частоту кадрів можна забезпечити на цій матриці. Втім, фактична швидкість зміни кадрів може бути і менше теоретичного максимуму, все залежить від «начинки» телевізора. Також відзначимо, що загальна якість зображення в динамічних сценах залежить передусім від частоти кадрів. Тому можна сказати, що час відгуку є допоміжним параметром: звичайному користувачеві ці дані потрібні вкрай рідко, а в характеристиках вони наводяться в основному в рекламних цілях.
З часом відгуку безпосередньо пов'язана насамперед частота зміни кадрів (див. відповідний пункт): чим менше час відгуку – тим більшу частоту кадрів можна забезпечити на цій матриці. Втім, фактична швидкість зміни кадрів може бути і менше теоретичного максимуму, все залежить від «начинки» телевізора. Також відзначимо, що загальна якість зображення в динамічних сценах залежить передусім від частоти кадрів. Тому можна сказати, що час відгуку є допоміжним параметром: звичайному користувачеві ці дані потрібні вкрай рідко, а в характеристиках вони наводяться в основному в рекламних цілях.
Частота зміни кадрів
Найбільша частота зміни кадрів, що підтримується телевізором.
Зазначимо, що в даному разі мова йде саме про власну частоту кадрів екрану, без додаткового оброблення зображення (див. «Індекс динамічних сцен»). Ця частота має бути не нижче, ніж швидкість зміни кадрів у відтворюваному відео — інакше можливі ривки, перешкоди та інші неприємні явища, що погіршують якість картинки. Крім того, чим вище частота кадрів — тим більш плавним і згладженим буде виглядати рух в кадрі, тим краще буде деталізація рухомих предметів. Проте тут варто відзначити, що швидкість відтворення нерідко обмежується властивостями контенту, а не характеристиками екрану. Приміром, фільми нерідко записуються з частотою 30 к/с, а то і 24 – 25 к/с, тоді як більшість сучасних телевізорів підтримує частоти 50 або 60 Гц. Цього достатньо навіть для перегляду висококласного контенту в роздільній здатності HD (швидкості вище 60 к/с у такому відео зустрічаються вкрай рідко), проте на ринку зустрічаються і більш «швидкі» екрани: на 100 Гц, 120 Гц і 144 Гц. Подібні швидкості, зазвичай, свідчать про досить високий клас екрана, також вони нерідко передбачають застосування різних технологій, покликаних поліпшити якість динамічних сцен.
Зазначимо, що в даному разі мова йде саме про власну частоту кадрів екрану, без додаткового оброблення зображення (див. «Індекс динамічних сцен»). Ця частота має бути не нижче, ніж швидкість зміни кадрів у відтворюваному відео — інакше можливі ривки, перешкоди та інші неприємні явища, що погіршують якість картинки. Крім того, чим вище частота кадрів — тим більш плавним і згладженим буде виглядати рух в кадрі, тим краще буде деталізація рухомих предметів. Проте тут варто відзначити, що швидкість відтворення нерідко обмежується властивостями контенту, а не характеристиками екрану. Приміром, фільми нерідко записуються з частотою 30 к/с, а то і 24 – 25 к/с, тоді як більшість сучасних телевізорів підтримує частоти 50 або 60 Гц. Цього достатньо навіть для перегляду висококласного контенту в роздільній здатності HD (швидкості вище 60 к/с у такому відео зустрічаються вкрай рідко), проте на ринку зустрічаються і більш «швидкі» екрани: на 100 Гц, 120 Гц і 144 Гц. Подібні швидкості, зазвичай, свідчать про досить високий клас екрана, також вони нерідко передбачають застосування різних технологій, покликаних поліпшити якість динамічних сцен.
Підтримка HDR
Підтримка телевізором технології розширеного динамічного діапазону — HDR.
Ця технологія призначена для розширення діапазону яскравості, який відтворює телевізор; простіше кажучи, HDR-модель буде краще відображати яскравіший білий і темніший чорний, аніж «звичайний» телевізор. На практиці це означає значне поліпшення якості передачі кольору. З одного боку, HDR забезпечує дуже «живе» зображення, близьке до того, що бачить людське око, з великою кількістю відтінків і тонів, які звичайний екран передати не здатний; з іншого боку, ця технологія дає змогу добиватися дуже яскравих і соковитих кольорів.
Варто враховувати, що для повноцінного використання цієї функції необхідний не тільки HDR-телевізор, але й контент (фільми, телемовлення тощо), першопочатково «заточений» під HDR. Також відзначимо, що існує декілька різних технологій HDR, не сумісних одна з одною. Тому при купівлі телевізора з цією функцією вкрай бажано уточнити, яку саме версію HDR він підтримує (HDR10, HDR10+ або Dolby Vision). А зустрічаються такі:
— HDR10. Історично перший зі споживчих HDR-форматів, менш досконалий, ніж описані нижче варіанти, проте дуже поширений. Зокрема, HDR10 підтримують практично всі стрімінгові сервіси, які взагалі надають HDR-контент, також він є загальноприйнятим для дисків Blu-ray. Дає змогу працювати з гли...биною кольору 10 біт (звідси й назва). Водночас пристрої такого формату сумісні й з контентом у HDR10+, хоча його якість буде обмежуватися можливостями оригінального HDR10.
— HDR10+. Удосконалена версія HDR10. За тієї ж глибини кольору (10 біт) використовує так звані динамічні метадані, що дають змогу передавати інформацію про глибину кольору не тільки для груп з декількох кадрів, але й для окремо взятих кадрів. Завдяки цьому досягається додаткове поліпшення передачі кольору.
— Dolby Vision. Прогресивний стандарт, який використовується, зокрема, у професійному кінематографі. Дає змогу добиватися глибини кольору 12 біт, використовує описані вище динамічні метадані, до того ж дає можливість передавати в одному відеопотоці відразу два варіанти зображення — HDR і звичайне (SDR). Водночас Dolby Vision базується на тій же технології, що й HDR10, тому в сучасній відеотехніці цей формат зазвичай поєднується з HDR10 або HDR10+.
Ця технологія призначена для розширення діапазону яскравості, який відтворює телевізор; простіше кажучи, HDR-модель буде краще відображати яскравіший білий і темніший чорний, аніж «звичайний» телевізор. На практиці це означає значне поліпшення якості передачі кольору. З одного боку, HDR забезпечує дуже «живе» зображення, близьке до того, що бачить людське око, з великою кількістю відтінків і тонів, які звичайний екран передати не здатний; з іншого боку, ця технологія дає змогу добиватися дуже яскравих і соковитих кольорів.
Варто враховувати, що для повноцінного використання цієї функції необхідний не тільки HDR-телевізор, але й контент (фільми, телемовлення тощо), першопочатково «заточений» під HDR. Також відзначимо, що існує декілька різних технологій HDR, не сумісних одна з одною. Тому при купівлі телевізора з цією функцією вкрай бажано уточнити, яку саме версію HDR він підтримує (HDR10, HDR10+ або Dolby Vision). А зустрічаються такі:
— HDR10. Історично перший зі споживчих HDR-форматів, менш досконалий, ніж описані нижче варіанти, проте дуже поширений. Зокрема, HDR10 підтримують практично всі стрімінгові сервіси, які взагалі надають HDR-контент, також він є загальноприйнятим для дисків Blu-ray. Дає змогу працювати з гли...биною кольору 10 біт (звідси й назва). Водночас пристрої такого формату сумісні й з контентом у HDR10+, хоча його якість буде обмежуватися можливостями оригінального HDR10.
— HDR10+. Удосконалена версія HDR10. За тієї ж глибини кольору (10 біт) використовує так звані динамічні метадані, що дають змогу передавати інформацію про глибину кольору не тільки для груп з декількох кадрів, але й для окремо взятих кадрів. Завдяки цьому досягається додаткове поліпшення передачі кольору.
— Dolby Vision. Прогресивний стандарт, який використовується, зокрема, у професійному кінематографі. Дає змогу добиватися глибини кольору 12 біт, використовує описані вище динамічні метадані, до того ж дає можливість передавати в одному відеопотоці відразу два варіанти зображення — HDR і звичайне (SDR). Водночас Dolby Vision базується на тій же технології, що й HDR10, тому в сучасній відеотехніці цей формат зазвичай поєднується з HDR10 або HDR10+.
IMAX Enhanced
Знак відповідності IMAX Enhanced надається тим телевізорам, які відповідають вимогам сертифікації відеопристроїв від компанії IMAX Corporation. Він застосовується до потокового мовлення та контенту Blu-Ray, знятого на камери IMAX або обробленого за допомогою спеціального програмного забезпечення DMR (Digital Media Remastering). Для отримання сертифіката IMAX Enhanced телевізор повинен мати роздільну здатність 4К, 10-бітове представлення кольорів, підтримувати формати HDR10 і HDR10+, а також звук формату DTS:X. Глядачі ж за підсумком одержують можливість насолоджуватися іммерсивним ефектом IMAX-кінотеатру у себе вдома.
Покращення яскравості / контрастності
Підтримка телевізором тієї чи іншої технології покращення яскравості / контрастності.
Зазвичай, в даному випадку мається на увазі програмне оброблення зображення, з таким розрахунком, щоб покращити яскравість і/або контрастність (при необхідності). Конкретні способи оброблення можуть бути різними — зокрема, в деяких випадках фактично йдеться про перетворення звичайного коетенту в HDR (див. вище), а деякі виробники взагалі не уточнюють технічних подробиць. Ефективність різних технологій також може бути різною, до того ж вона сильно залежить від конкретного контенту: в одних випадках покращення буде очевидним, в інших воно може виявитися практично непомітним. Також відзначимо, що дана функція не завжди виявляється до речі, тому в більшості моделей вона робиться іакою, що вимикається.
Зазвичай, в даному випадку мається на увазі програмне оброблення зображення, з таким розрахунком, щоб покращити яскравість і/або контрастність (при необхідності). Конкретні способи оброблення можуть бути різними — зокрема, в деяких випадках фактично йдеться про перетворення звичайного коетенту в HDR (див. вище), а деякі виробники взагалі не уточнюють технічних подробиць. Ефективність різних технологій також може бути різною, до того ж вона сильно залежить від конкретного контенту: в одних випадках покращення буде очевидним, в інших воно може виявитися практично непомітним. Також відзначимо, що дана функція не завжди виявляється до речі, тому в більшості моделей вона робиться іакою, що вимикається.
Покращення кольору
Підтримка телевізором тієї чи іншої технології покращення кольору.
Такі технології зазвичай передбачають програмне оброблення зображення — для забезпечення більш яскравих і/або достовірних кольорів. Конкретні способи оброблення можуть бути різними, деякі виробники взагалі не уточнюють технічних подробиць, обмежуючись рекламними заявами. Ефект від використання таких технологій теж може розрізнятися: в деяких випадках він добре помітний, в інших — майже відсутній, залежно від особливостей картинки. Також варто сказати, що цю функцію, зазвичай, потрібно увімкнути вручну в меню телевізора (відповідно, при бажанні її можна і вимкнути).
Такі технології зазвичай передбачають програмне оброблення зображення — для забезпечення більш яскравих і/або достовірних кольорів. Конкретні способи оброблення можуть бути різними, деякі виробники взагалі не уточнюють технічних подробиць, обмежуючись рекламними заявами. Ефект від використання таких технологій теж може розрізнятися: в деяких випадках він добре помітний, в інших — майже відсутній, залежно від особливостей картинки. Також варто сказати, що цю функцію, зазвичай, потрібно увімкнути вручну в меню телевізора (відповідно, при бажанні її можна і вимкнути).
Покращення чорного
Підтримка телевізором тієї чи іншої технології покращення чорного.
Глибокий чорний колір не менш важливий для зображення, ніж якісна передача інших кольорів. При цьому досягти його не так просто, як це може здатися на перший погляд: чорні ділянки екрана «засвічуються» підсвічуванням і без додаткових хитрощів можуть виглядати недостатньо темними. У світлі цього в сучасних телевізорах і застосовуються різні додаткові технології покращення чорного. Один з варіантів такої технології — локальне підсвічування, при якій світлодіоди розміщені не з боків екрану, а за ним: кожен з них підсвічує свою ділянку матриці і може при необхідності відключатися. Можливі й інші, більш складні способи досягнення якісного чорного кольору.
Глибокий чорний колір не менш важливий для зображення, ніж якісна передача інших кольорів. При цьому досягти його не так просто, як це може здатися на перший погляд: чорні ділянки екрана «засвічуються» підсвічуванням і без додаткових хитрощів можуть виглядати недостатньо темними. У світлі цього в сучасних телевізорах і застосовуються різні додаткові технології покращення чорного. Один з варіантів такої технології — локальне підсвічування, при якій світлодіоди розміщені не з боків екрану, а за ним: кожен з них підсвічує свою ділянку матриці і може при необхідності відключатися. Можливі й інші, більш складні способи досягнення якісного чорного кольору.
AMD сумісність
Сумісність телевізора зі спеціальними технологіями синхронізації кадрів, застосовуваними у відеокартах AMD.
Звертати увагу на цей параметр варто в тому разі, якщо ви плануєте використовувати телевізор в якості ігрового монітора для ПК або ноутбука з графічним адаптером AMD. А спеціальні технології синхронізації застосовуються для того, щоб узгодити частоту оновлення екрану з частотою кадрів вхідного відеосигналу. Така необхідність виникає з тієї причини, що частота кадрів, яка видається відеокартою, може «плавати» при зміні навантаження на відеоадаптер (особливо це характерно для вимогливих ігор); а якщо ця частота не збігається з частотою оновлення екрану — на зображенні з'являються розриви та інші небажані артефакти.
Технологія AMD, застосовувана для усунення цього ефекту, носить назву FreeSync. В наш час вона представлена на ринку в трьох версіях — оригінальній FreeSync і двох розширених:
— AMD FreeSync Premium Pro. Максимально прогресивна і функціональна версія, раніше відома як AMD FreeSync 2 HDR. Крім синхронізації за частотою оновлення, передбачає також підтримку HDR (див. вище), виведення зображення на частоті кадрів не нижче 120 Гц при роздільній здатності Full HD, а також компенсацію низької частоти кадрів (LFC). Суть LFC полягає в тому, що коли частота кадрів вихідного відеосигналу падає нижче мінімальної частоти, підтримуваної екраном — один і той самий кадр виводиться на екран декілька разів..., що дає змогу зберегти максимальну плавність «картинки».
— AMD FreeSync Premium. Дещо спрощена, порівняно з FreeSync Premium Pro. Не передбачає роботи з HDR, в іншому повністю аналогічна.
Звертати увагу на цей параметр варто в тому разі, якщо ви плануєте використовувати телевізор в якості ігрового монітора для ПК або ноутбука з графічним адаптером AMD. А спеціальні технології синхронізації застосовуються для того, щоб узгодити частоту оновлення екрану з частотою кадрів вхідного відеосигналу. Така необхідність виникає з тієї причини, що частота кадрів, яка видається відеокартою, може «плавати» при зміні навантаження на відеоадаптер (особливо це характерно для вимогливих ігор); а якщо ця частота не збігається з частотою оновлення екрану — на зображенні з'являються розриви та інші небажані артефакти.
Технологія AMD, застосовувана для усунення цього ефекту, носить назву FreeSync. В наш час вона представлена на ринку в трьох версіях — оригінальній FreeSync і двох розширених:
— AMD FreeSync Premium Pro. Максимально прогресивна і функціональна версія, раніше відома як AMD FreeSync 2 HDR. Крім синхронізації за частотою оновлення, передбачає також підтримку HDR (див. вище), виведення зображення на частоті кадрів не нижче 120 Гц при роздільній здатності Full HD, а також компенсацію низької частоти кадрів (LFC). Суть LFC полягає в тому, що коли частота кадрів вихідного відеосигналу падає нижче мінімальної частоти, підтримуваної екраном — один і той самий кадр виводиться на екран декілька разів..., що дає змогу зберегти максимальну плавність «картинки».
— AMD FreeSync Premium. Дещо спрощена, порівняно з FreeSync Premium Pro. Не передбачає роботи з HDR, в іншому повністю аналогічна.
NVIDIA сумісність
Сумісність телевізора зі спеціальними технологіями синхронізації кадрів, застосовуваними у відеокартах NVIDIA, а саме G-Sync.
Звертати увагу на цей параметр варто в тому випадку, якщо ви плануєте використовувати телевізор в якості ігрового монітора для ПК або ноутбука з графічним адаптером NVIDIA. А спеціальні технології синхронізації застосовуються для того, щоб узгодити частоту оновлення екрану з частотою кадрів вхідного відеосигналу. Така необхідність виникає з тієї причини, що частота кадрів, яка видається відеокартою, може «плавати» при зміні навантаження на відеоадаптер (особливо це характерно для вимогливих ігор); а якщо ця частота не збігається з частотою оновлення екрану — на зображенні з'являються розриви та інші небажані артефакти.
Технологія NVIDIA, застосовувана для усунення цього ефекту, носить назву G-Sync. В наш час можна зустріти як оригінальну G-Sync, так і розширену версію — G-Sync Ultimate, в якій реалізована підтримка HDR (див. вище). Крім того, зустрічаються екрани з маркуванням «G-Sync Compatible»: вони першопочатково не створювалися для роботи з G-Sync, однак виявилися сумісними з цією технологією (як мінімум під час роботи з відеокартами на основі GPU GeForce GTX 10-ї серії і GeForce RTX 20-ї серії).
Звертати увагу на цей параметр варто в тому випадку, якщо ви плануєте використовувати телевізор в якості ігрового монітора для ПК або ноутбука з графічним адаптером NVIDIA. А спеціальні технології синхронізації застосовуються для того, щоб узгодити частоту оновлення екрану з частотою кадрів вхідного відеосигналу. Така необхідність виникає з тієї причини, що частота кадрів, яка видається відеокартою, може «плавати» при зміні навантаження на відеоадаптер (особливо це характерно для вимогливих ігор); а якщо ця частота не збігається з частотою оновлення екрану — на зображенні з'являються розриви та інші небажані артефакти.
Технологія NVIDIA, застосовувана для усунення цього ефекту, носить назву G-Sync. В наш час можна зустріти як оригінальну G-Sync, так і розширену версію — G-Sync Ultimate, в якій реалізована підтримка HDR (див. вище). Крім того, зустрічаються екрани з маркуванням «G-Sync Compatible»: вони першопочатково не створювалися для роботи з G-Sync, однак виявилися сумісними з цією технологією (як мінімум під час роботи з відеокартами на основі GPU GeForce GTX 10-ї серії і GeForce RTX 20-ї серії).
Акустика
Марка акустичної системи (динаміків), встановлених в телевізорі.
Даний пункт вказується в тому випадку, якщо телевізор оснащений просунутою акустикою, яка помітно перевершує за якістю звичайні колонки. Така інформація додатково підкреслює високий рівень пристрою. При цьому в характеристиках зазвичай наводиться не повна назва акустичної системи, а лише назва бренду-наприклад, Bang & Olufsen, Harman Kardona>, JBL і т. п.: навіть такої інформації в даному випадку цілком достатньо.
Даний пункт вказується в тому випадку, якщо телевізор оснащений просунутою акустикою, яка помітно перевершує за якістю звичайні колонки. Така інформація додатково підкреслює високий рівень пристрою. При цьому в характеристиках зазвичай наводиться не повна назва акустичної системи, а лише назва бренду-наприклад, Bang & Olufsen, Harman Kardona>, JBL і т. п.: навіть такої інформації в даному випадку цілком достатньо.
Потужність звуку
Номінальна потужність звуку, що видається акустичною системою телевізора.
Чим більший екран і чим більше передбачуване відстань до глядача-тим потужніше повинна бути акустика для того, щоб її було нормально чутно. Виробники враховують цей момент, до того ж найчастіше передбачають ще й солідний запас по гучності. Так що якщо телевізор купується для домашнього перегляду в тихій спокійній обстановці — на потужність звуку можна не звертати особливої уваги: її гарантовано вистачить для такого застосування. Спеціально ж шукати моделі з динаміками високої потужності має сенс для галасливої обстановки — наприклад, кафе або іншого громадського закладу. Докладні рекомендації з цього приводу можна знайти в спеціальних джерелах, тут же відзначимо, що навіть в таких випадках непоганою альтернативою може стати підключення зовнішніх колонок.
Чим більший екран і чим більше передбачуване відстань до глядача-тим потужніше повинна бути акустика для того, щоб її було нормально чутно. Виробники враховують цей момент, до того ж найчастіше передбачають ще й солідний запас по гучності. Так що якщо телевізор купується для домашнього перегляду в тихій спокійній обстановці — на потужність звуку можна не звертати особливої уваги: її гарантовано вистачить для такого застосування. Спеціально ж шукати моделі з динаміками високої потужності має сенс для галасливої обстановки — наприклад, кафе або іншого громадського закладу. Докладні рекомендації з цього приводу можна знайти в спеціальних джерелах, тут же відзначимо, що навіть в таких випадках непоганою альтернативою може стати підключення зовнішніх колонок.
Кількість динаміків
Кількість динаміків, встановлених в телевізорі.
Теоретично для роботи зі звуком достатньо одного динаміка, однак у більшості моделей початкового і середнього рівня (а також багатьох пристроях преміумкласу) динаміків передбачається два — для роботи у форматі стерео, дозволяє добитися деякої об'ємності звучання. А кількість динаміків більше двох зазвичай означає, що телевізор має розширені можливості аудіо — наприклад, такі, як сабвуфер або саундбар (див. нижче).
Теоретично для роботи зі звуком достатньо одного динаміка, однак у більшості моделей початкового і середнього рівня (а також багатьох пристроях преміумкласу) динаміків передбачається два — для роботи у форматі стерео, дозволяє добитися деякої об'ємності звучання. А кількість динаміків більше двох зазвичай означає, що телевізор має розширені можливості аудіо — наприклад, такі, як сабвуфер або саундбар (див. нижче).
Сабвуфер
Наявність сабвуфера в складі акустичної системи телевізора.
Сабвуфер — це спеціалізований динамік для низьких і наднизьких частот. Він робить звук більш насиченим на басах, що особливо корисно при перегляді пригодницьких фільмів з відповідними звуковими ефектами (удари, вибухи), а також концертів. Варто враховувати, що характеристики вбудованих «саба» зазвичай набагато скромніше, ніж у зовнішніх; так що не варто очікувати від аудіосистеми телевізора рівня низьких частот «в кінотеатрі». Тим не менш, перевага в якості басів у таких телевізорів (у порівнянні з моделями без сабвуфера) все одно буде помітним.
Сабвуфер — це спеціалізований динамік для низьких і наднизьких частот. Він робить звук більш насиченим на басах, що особливо корисно при перегляді пригодницьких фільмів з відповідними звуковими ефектами (удари, вибухи), а також концертів. Варто враховувати, що характеристики вбудованих «саба» зазвичай набагато скромніше, ніж у зовнішніх; так що не варто очікувати від аудіосистеми телевізора рівня низьких частот «в кінотеатрі». Тим не менш, перевага в якості басів у таких телевізорів (у порівнянні з моделями без сабвуфера) все одно буде помітним.
Аудіодекодери
Декодер загалом можна описати як стандарт, у якому записаний цифровий звук (нерідко — багатоканальний). Для нормального відтворення такого звуку необхідно, щоб відповідний декодер підтримувався пристроєм. Першими ластівками багатоканального декодування були Dolby Digital і DTS, поступово поліпшуючись і додаючи нові фішки. Завершальною стадією у 2020 році стали декодери Dolby Atmos і DTS X.
— Dolby Atmos. Декодер, який використовує не жорсткий розподіл звуку по каналах, а обробку аудіооб'єктів, завдяки чому може використовуватися практично з будь-якою кількістю каналів на відтворювальній системі — звук буде розподілений між каналами з таким розрахунком, щоб кожен аудіооб'єкт було чути максимально близько до визначеного для нього місця. При використанні Dolby Atmos вкрай бажаною вважається наявність стельових колонок (або динаміків, спрямованих у стелю). Утім, у крайньому разі можна обійтися і без них.
— DTS X. Аналог описаного вище Dolby Atmos, коли звук розподіляється не за окремими каналами, а через аудіооб'єкти. У цифровому сигналі міститься інформація про те, де (за задумом режисера) повинен знаходитися об'єкт, який добре чує користувач, і як він повинен переміщуватися, а процесор відтворювального пристрою обробляє цю інформацію та визначає, як саме потрібно розподілити звук по наявних каналах, щоб досягти необхідної локалізації. Завдяки цьому DTS X не прив'язаний до конкретної кількості звукових каналів — їх мож...е бути скільки завгодно, система автоматично розподілить звук по них, досягаючи потрібного звучання. Також відзначимо, що даний декодер дає змогу окремо регулювати гучність діалогів.
— Dolby Atmos. Декодер, який використовує не жорсткий розподіл звуку по каналах, а обробку аудіооб'єктів, завдяки чому може використовуватися практично з будь-якою кількістю каналів на відтворювальній системі — звук буде розподілений між каналами з таким розрахунком, щоб кожен аудіооб'єкт було чути максимально близько до визначеного для нього місця. При використанні Dolby Atmos вкрай бажаною вважається наявність стельових колонок (або динаміків, спрямованих у стелю). Утім, у крайньому разі можна обійтися і без них.
— DTS X. Аналог описаного вище Dolby Atmos, коли звук розподіляється не за окремими каналами, а через аудіооб'єкти. У цифровому сигналі міститься інформація про те, де (за задумом режисера) повинен знаходитися об'єкт, який добре чує користувач, і як він повинен переміщуватися, а процесор відтворювального пристрою обробляє цю інформацію та визначає, як саме потрібно розподілити звук по наявних каналах, щоб досягти необхідної локалізації. Завдяки цьому DTS X не прив'язаний до конкретної кількості звукових каналів — їх мож...е бути скільки завгодно, система автоматично розподілить звук по них, досягаючи потрібного звучання. Також відзначимо, що даний декодер дає змогу окремо регулювати гучність діалогів.
Цифровий тюнер
Види цифрових тюнерів (приймачів), передбачених у конструкції телевізора.
Подібні тюнери необхідні для прийому цифрового телемовлення; при цьому для нормальної роботи стандарт мовлення повинен відповідати типу тюнера (за окремими винятками, див. нижче). Зазначимо, що приймачі випускаються і у вигляді окремих пристроїв; однак простіше (а нерідко і дешевше) відразу придбати телевізор з вбудованим тюнером потрібного формату. В сучасних TV можна зустріти ефірні тюнери DVB-T2, кабельні DVB-C і супутникові DVB-S і DVB-S2, ось їхні основні особливості:
— DVB-T2 (ефірне). Основний сучасний стандарт цифрового ефірного мовлення. Таке мовлення має цілу низку переваг перед традиційним аналоговим: воно дозволяє передавати більш високий роздільна здатність і багатоканальне аудіо, з кращою якістю звуку і картинки, причому ця якість повністю зберігається до тих пір, поки сигнал не ослабне до критичного рівня. Проте в деяких країнах цифрове ефірне мовлення лише вводиться в експлуатацію, так що наявність DVB-T2 покриття у вашому регіоні не завадить уточнити окремо.
— DVB-C (кабельне). Основний сучасний стандарт цифрового мовлення в кабельних мережах. Незважаючи на появу більш прогресивного DVB-C2, все ще продовжує широко застосовуватися, і, швидше за все, ця ситуація ще довго не зміниться.
— DVB-S (супутникове). Пе...рше покоління цифрового стандарту DVB для супутникового мовлення. В наш час зустрічається порівняно рідко в зв'язку з появою більш досконалого DVB-S2, який до того ж зворотно сумісний з оригінальним DVB-S.
— DVB-S2 (супутникове). Найбільш прогресивний і популярний з сучасних стандартів цифрового супутникового мовлення. Будучи спадкоємцем DVB-S, зберіг сумісність з них; тому виробники нерідко обмежуються встановленням в свої телевізори лише тюнера DVB-S2 — він дозволяє приймати обидва основних формату супутникового мовлення.
Подібні тюнери необхідні для прийому цифрового телемовлення; при цьому для нормальної роботи стандарт мовлення повинен відповідати типу тюнера (за окремими винятками, див. нижче). Зазначимо, що приймачі випускаються і у вигляді окремих пристроїв; однак простіше (а нерідко і дешевше) відразу придбати телевізор з вбудованим тюнером потрібного формату. В сучасних TV можна зустріти ефірні тюнери DVB-T2, кабельні DVB-C і супутникові DVB-S і DVB-S2, ось їхні основні особливості:
— DVB-T2 (ефірне). Основний сучасний стандарт цифрового ефірного мовлення. Таке мовлення має цілу низку переваг перед традиційним аналоговим: воно дозволяє передавати більш високий роздільна здатність і багатоканальне аудіо, з кращою якістю звуку і картинки, причому ця якість повністю зберігається до тих пір, поки сигнал не ослабне до критичного рівня. Проте в деяких країнах цифрове ефірне мовлення лише вводиться в експлуатацію, так що наявність DVB-T2 покриття у вашому регіоні не завадить уточнити окремо.
— DVB-C (кабельне). Основний сучасний стандарт цифрового мовлення в кабельних мережах. Незважаючи на появу більш прогресивного DVB-C2, все ще продовжує широко застосовуватися, і, швидше за все, ця ситуація ще довго не зміниться.
— DVB-S (супутникове). Пе...рше покоління цифрового стандарту DVB для супутникового мовлення. В наш час зустрічається порівняно рідко в зв'язку з появою більш досконалого DVB-S2, який до того ж зворотно сумісний з оригінальним DVB-S.
— DVB-S2 (супутникове). Найбільш прогресивний і популярний з сучасних стандартів цифрового супутникового мовлення. Будучи спадкоємцем DVB-S, зберіг сумісність з них; тому виробники нерідко обмежуються встановленням в свої телевізори лише тюнера DVB-S2 — він дозволяє приймати обидва основних формату супутникового мовлення.
Картинка в картинці
Можливість відображення на екрані телевізора «картинки» відразу з кількох джерел. Зазвичай в режимі «картинка в картинці» на тлі основного зображення, яке показується в повний екран виводиться невелике віконце, в якому можна бачити додаткове зображення (чи кілька таких віконець). Один з найбільш популярних способів застосування такої «багатозадачності» — пропуск рекламних пауз у телетрансляціях: на цей час можна перемкнути основне зображення на більш цікавий канал, а рекламу залишити у допоміжному вікні — щоб не пропустити закінчення рекламної вставки і продовження перегляду. Варто враховувати, щоправда, що зображення для кожного вікна повинні надходити з різних джерел — простіше кажучи, увімкнути одночасно два канали з одного тюнера не вийде. А останнім часом не менш актуальним став висновок як друге зображення картинки зі смартфона — зокрема, месенджер, щоб сидячи за телеком, не пропустити якусь важливу інформацію.
Функції та можливості
Серед функцій телевізора насамперед варто відзначити його комунікаційні особливості, до яких належать AirPlay 2, Wi-Fi (зокрема Wi-Fi 5 і Wi-Fi 6), Miracast, Chromecast, Bluetooth. В якості управління крім класичного пульта дистанційного управління можуть зустрічатися мультимедійний аеропульт, управління голосом, голосовий асистент. А також особливі функції у вигляді підсвічування Ambilight від Philips. Детальніше про них:
— AirPlay. Підтримка телевізором технології AirPlay, зазвичай — у версії AirPlay 2. Першопочатково ця технологія була створена для трансляції мультимедійного контенту з «яблучних» гаджетів (iPhone, iPad тощо) на зовнішні пристрої, в тому числі телевізори. При цьому вона дає змогу не просто відтворювати подібний контент, але також дає безліч додаткових можливостей — трансляцію додаткової інформації (назва звукового треку, обкладинка альбому), управління відтворенням з пульта телевізора тощо. В AirPlay 2, зі свого боку, був доданий формат «мультирум» — можливість одночасної трансляції декількох сигналів на сумісні пристрої, встановлені в різних місцях дому (нап...риклад, фільму на телевізор і програми онлайн-радіо на акустику на кухні). Крім того, у цій версії з'явилася підтримка голосового управління через Siri і був поліпшений ряд технічних моментів (зокрема, буферизація контенту, що передається в потоковому режимі).
— Wi-Fi. Наявність у телевізора вбудованого модуля Wi-Fi; також у цьому пункті може уточнюватися підтримувана версія цієї технології. В наш час Wi-Fi може використовуватися як для бездротового доступу до Інтернету та локальних мереж, так і для прямого з'єднання з іншими пристроями (наприклад, трансляції відео зі смартфона/планшета). Конкретне застосування бездротового з'єднання може бути різним, залежно від функціоналу телевізора; крім доступу в Інтернет, у якості прикладів можна навести DLNA, прийом або передачу відео по Wi-Di або Miracast, а також використання мобільного гаджета в ролі пульта ДУ. Однак практично всі моделі з даною функцією належать до Smart TV (див. вище).
Що стосується версій Wi-Fi, то найбільш актуальними в наш час є Wi-Fi 5, Wi-Fi 6 і Wi-Fi 6E. Також зазначимо, що, крім цих стандартів Wi-Fi, звичайно підтримуються і більш ранні — так що проблем з сумісністю не виникає.
— Miracast. Підтримка телевізором технології Miracast. Ця технологія дає змогу транслювати відео- і аудіосигнал за технологією Wi-Fi (як на телевізор, так і з нього на портативну електроніку), при цьому обидва пристрої з'єднуються безпосередньо (Wi-Fi Direct) і не потребують наявності додаткового обладнання, а пропускної здатності достатньо для передачі відео Full HD і багатоканального звуку 5.1. Деякий час тому в телевізорах використовувалася схожа технологія WiDi, однак у наш час вона майже витіснена з ринку, і більшість виробників використовують саме Miracast.
— Chromecast. Технологія Chromecast дає змогу легко і швидко виводити на телевізор потокове відео і аудіо зі смартфона, планшета або комп'ютера. По суті, Chromecast є мережевим медіаплеєром, адже попередньо налаштувавши цю функцію, можна по бездротовому інтерфейсу вивести на ТВ записане на смартфон відео буквально в один дотик.
— Bluetooth. Технологія Bluetooth (будь-якої версії) застосовується для прямого бездротового зв'язку між різними пристроями. Способи її застосування в телевізорах можуть бути різними, залежно від функціоналу конкретної моделі (і версії Bluetooth). Так, практично обов'язковою для Bluetooth-телевізорів є можливість трансляції звуку на бездротові навушники або колонки. Крім цього, можуть передбачатися інші варіанти використання: підключення клавіатур, мишей та ігрових контролерів, прямий обмін файлами з ноутбуком, дистанційне управління зі смартфона або іншого гаджета тощо. Ці подробиці варто уточнювати окремо. Що стосується конкретних версій, то в багатьох моделях ці подробиці взагалі не уточнюються — для застосування за наперед визначеним призначенням достатньо і «просто Bluetooth». Втім, бувають і виключення, і тут для сучасних телевізорів актуальні такі варіанти:
— Ambilight. Технологія фонового підсвічування екрану. В даному разі корпус телевізора підсвічує розташовану ззаду стінку/перегородку, завдяки чому по контуру екрана з'являється розмитий ореол в колір сцен, що змінюються. Даний ефект візуально розширює область екрану, що робить перегляд телевізора більш захоплюючим. Всього існує три різновиди фонового підсвічування: класичне Ambilight (підсвічування тільки з боків), Ambilight Surround (підсвічування з боків і зверху), Ambilight Full Surround (підсвічування з усіх боків). Але виробники продовжують працювати над удосконаленням фонового підсвічування. Так, відносно недавно з'явилося підсвічування Ambilight Spectra, в якому істотно покращено алгоритм підбору кольорів і оптимізовані найбільш світлодіоди.
— Управління голосом. Підтримка телевізором голосового управління дає змогу надиктовувати певні команди через пульт ДК. Однак охоплює голосове управління не всі функції і точність розпізнавання може потребувати повторного введення команди. Якщо вам потрібен більш широкий асортимент функцій, тоді зверніть увагу на голосовий асистент.
— Мультимедійний (аеропульт). Аеропультом називають пристрої, що мають гіроскоп, який дає змогу не просто перемикати пункти меню кнопками «↑», «↓», а використовувати пульт в ролі мишки. При направленні його на екран телевізора з'явиться курсор, який переміщується у напрямку пульта. Тим самим управління стає простіше і швидше.
— Голосовий асистент. Вже давно управління пристроями переходить на голосові команди. Для цього використовуються певні інтерфейси і системи. Найпопулярніші це Amazon Alexa і Google Assistant, а також асистент власної розробки Sasmung — Bixby. Для «яблучних» пристроїв це Apple Siri, але така техніка не представлена в телевізорах. При цьому на відміну від функції управління голосом голосовий помічник не просто вмикає ту чи іншу функцію, режим, робить голосніше, тихіше, а дає змогу виконувати певні операції в додатках, як-от запустити в Youtube потрібний кліп або відобразити погоду у браузері.
— Wi-Fi. Наявність у телевізора вбудованого модуля Wi-Fi; також у цьому пункті може уточнюватися підтримувана версія цієї технології. В наш час Wi-Fi може використовуватися як для бездротового доступу до Інтернету та локальних мереж, так і для прямого з'єднання з іншими пристроями (наприклад, трансляції відео зі смартфона/планшета). Конкретне застосування бездротового з'єднання може бути різним, залежно від функціоналу телевізора; крім доступу в Інтернет, у якості прикладів можна навести DLNA, прийом або передачу відео по Wi-Di або Miracast, а також використання мобільного гаджета в ролі пульта ДУ. Однак практично всі моделі з даною функцією належать до Smart TV (див. вище).
Що стосується версій Wi-Fi, то найбільш актуальними в наш час є Wi-Fi 5, Wi-Fi 6 і Wi-Fi 6E. Також зазначимо, що, крім цих стандартів Wi-Fi, звичайно підтримуються і більш ранні — так що проблем з сумісністю не виникає.
— Miracast. Підтримка телевізором технології Miracast. Ця технологія дає змогу транслювати відео- і аудіосигнал за технологією Wi-Fi (як на телевізор, так і з нього на портативну електроніку), при цьому обидва пристрої з'єднуються безпосередньо (Wi-Fi Direct) і не потребують наявності додаткового обладнання, а пропускної здатності достатньо для передачі відео Full HD і багатоканального звуку 5.1. Деякий час тому в телевізорах використовувалася схожа технологія WiDi, однак у наш час вона майже витіснена з ринку, і більшість виробників використовують саме Miracast.
— Chromecast. Технологія Chromecast дає змогу легко і швидко виводити на телевізор потокове відео і аудіо зі смартфона, планшета або комп'ютера. По суті, Chromecast є мережевим медіаплеєром, адже попередньо налаштувавши цю функцію, можна по бездротовому інтерфейсу вивести на ТВ записане на смартфон відео буквально в один дотик.
— Bluetooth. Технологія Bluetooth (будь-якої версії) застосовується для прямого бездротового зв'язку між різними пристроями. Способи її застосування в телевізорах можуть бути різними, залежно від функціоналу конкретної моделі (і версії Bluetooth). Так, практично обов'язковою для Bluetooth-телевізорів є можливість трансляції звуку на бездротові навушники або колонки. Крім цього, можуть передбачатися інші варіанти використання: підключення клавіатур, мишей та ігрових контролерів, прямий обмін файлами з ноутбуком, дистанційне управління зі смартфона або іншого гаджета тощо. Ці подробиці варто уточнювати окремо. Що стосується конкретних версій, то в багатьох моделях ці подробиці взагалі не уточнюються — для застосування за наперед визначеним призначенням достатньо і «просто Bluetooth». Втім, бувають і виключення, і тут для сучасних телевізорів актуальні такі варіанти:
- Bluetooth v 4.0. Версія, що об'єднала в собі традиційний Bluetooth 2.1, швидкісний стандарт для передачі великих файлів та «Bluetooth з низьким енергоспоживанням» для невеликих обсягів інформації. На цих трьох компонентах (з різними поліпшеннями) побудовані всі наступні версії, а v 4.0 була першою, де вони з'явилися всі разом.
- Bluetooth v 4.1. Удосконалення версії 4.0, в якому була покращена сумісність з мобільними пристроями стандарту 4G LTE — щоб модулі LTE і Bluetooth не створювали взаємних перешкод при одночасній роботі поблизу.
- Bluetooth v 4.2. Подальший розвиток версії 4.0; оновлення, актуальні для телевізорів, включають в основному покращення надійності і перешкодозахищеності зв'язку.
- Bluetooth v 5.0. Одним із ключових удосконалень у версії 5.0 порівняно з попередніми редакціями протоколу стала наявність двох спеціальних режимів «Bluetooth з низьким енергоспоживанням» — збільшеної дальності (за рахунок зниження швидкості) та підвищеної швидкості (за рахунок зменшення дальності).
- Bluetooth v 5.1. Оновлення описаної вище версії v 5.0. Крім загальних покращень якості та надійності зв'язку, в цьому оновленні була реалізована така цікава можливість, як визначення напрямку, з якого надходить Bluetooth-сигнал. Завдяки цьому з'являється можливість визначати розташування підключених пристроїв з точністю до сантиметра (наприклад, пульта дистанційного управління).
- Bluetooth v 5.2. Наступне після 5.1 оновлення Bluetooth п'ятого покоління. Основними нововведеннями в даній версії стали низка покращень безпеки, додаткова оптимізація енергоспоживання в режимі LE та новий формат аудіосигналу для синхронізації паралельного відтворення на кількох пристроях.
- Bluetooth v 5.3. Протокол бездротового зв'язку Bluetooth v 5.3 був введений у вжиток на зорі 2022 року. З нововведень у ньому прискорили процес узгодження каналу зв'язку між контролером та пристроєм, реалізували функцію швидкого перемикання між станом роботи в малому робочому циклі та високошвидкісному режимі, покращили пропускну здатність та стабільність з'єднання за рахунок зниження сприйнятливості до перешкод. При несподіваному виникненні перешкод у режимі роботи з низьким енергоспоживанням Low Energy прискорено процедуру вибору каналу зв'язку для перемикання. Принципових нововведень у протоколі 5.3 не представлено, проте низка якісних поліпшень в ньому помітна.
— Ambilight. Технологія фонового підсвічування екрану. В даному разі корпус телевізора підсвічує розташовану ззаду стінку/перегородку, завдяки чому по контуру екрана з'являється розмитий ореол в колір сцен, що змінюються. Даний ефект візуально розширює область екрану, що робить перегляд телевізора більш захоплюючим. Всього існує три різновиди фонового підсвічування: класичне Ambilight (підсвічування тільки з боків), Ambilight Surround (підсвічування з боків і зверху), Ambilight Full Surround (підсвічування з усіх боків). Але виробники продовжують працювати над удосконаленням фонового підсвічування. Так, відносно недавно з'явилося підсвічування Ambilight Spectra, в якому істотно покращено алгоритм підбору кольорів і оптимізовані найбільш світлодіоди.
— Управління голосом. Підтримка телевізором голосового управління дає змогу надиктовувати певні команди через пульт ДК. Однак охоплює голосове управління не всі функції і точність розпізнавання може потребувати повторного введення команди. Якщо вам потрібен більш широкий асортимент функцій, тоді зверніть увагу на голосовий асистент.
— Мультимедійний (аеропульт). Аеропультом називають пристрої, що мають гіроскоп, який дає змогу не просто перемикати пункти меню кнопками «↑», «↓», а використовувати пульт в ролі мишки. При направленні його на екран телевізора з'явиться курсор, який переміщується у напрямку пульта. Тим самим управління стає простіше і швидше.
— Голосовий асистент. Вже давно управління пристроями переходить на голосові команди. Для цього використовуються певні інтерфейси і системи. Найпопулярніші це Amazon Alexa і Google Assistant, а також асистент власної розробки Sasmung — Bixby. Для «яблучних» пристроїв це Apple Siri, але така техніка не представлена в телевізорах. При цьому на відміну від функції управління голосом голосовий помічник не просто вмикає ту чи іншу функцію, режим, робить голосніше, тихіше, а дає змогу виконувати певні операції в додатках, як-от запустити в Youtube потрібний кліп або відобразити погоду у браузері.
HDMI
Кількість входів HDMI, передбачене в конструкції телевізора.
HDMI — це комплексний цифровий інтерфейс, що дозволяє передавати по одному кабелю відео високої роздільної здатності і багатоканальний звук. Він широко поширений в сучасній апаратурі з підтримкою HD — фактично, наявність такого виходу є обов'язковим для сучасних медіацентрів, DVD-плеєрів і т. ін. Тому і LCD-телевізори в абсолютній більшості випадків оснащуються хоча б одним портом HDMI. А наявність кількох таких портів дозволяє одночасно підключати кілька джерел сигналу і перемикатися між ними; в деяких моделях кількість HDMI може досягати 4 і навіть більше. При цьому деякі виробники застосовують технології, що дозволяють керувати підключеними до телевізора через HDMI пристроями з одного пульта.
HDMI — це комплексний цифровий інтерфейс, що дозволяє передавати по одному кабелю відео високої роздільної здатності і багатоканальний звук. Він широко поширений в сучасній апаратурі з підтримкою HD — фактично, наявність такого виходу є обов'язковим для сучасних медіацентрів, DVD-плеєрів і т. ін. Тому і LCD-телевізори в абсолютній більшості випадків оснащуються хоча б одним портом HDMI. А наявність кількох таких портів дозволяє одночасно підключати кілька джерел сигналу і перемикатися між ними; в деяких моделях кількість HDMI може досягати 4 і навіть більше. При цьому деякі виробники застосовують технології, що дозволяють керувати підключеними до телевізора через HDMI пристроями з одного пульта.
Версія HDMI
Про сам інтерфейс докладніше див. вище, а різні його версії різняться за максимальною роздільною здатністю та іншим особливостям. Ось варіанти, що зустрічаються в сучасних телевізорах:
— v 1.4. Найстаріша з актуальних на сьогодні версій, випущена в 2009 році. Тим не менш, підтримує 3D-відео, здатна працювати з роздільними здатностями аж до 4096х2160 на швидкості до 24 к/с, а в роздільній здатності Full HD частота кадрів може досягати 120 к/с. Крім оригінального v.1.4, зустрічаються також поліпшені модифікації — v.1.4a і v.1.4b; вони аналогічні за основним можливостям, в обох випадках поліпшення торкнулися переважно роботи з 3D-контентом.
— v 2.0. Значне оновлення HDMI, представлене в 2013 році. У цій версії максимальна частота кадрів в 4K зросла до 60 к/с, а пропускна здатність аудіо — до 32 каналів і 4 окремих потоків одночасно. Також з нововведень можна згадати підтримку ультраширокого формату 21:9. В оновленні v.2.0a до можливостей інтерфейсу була додана підтримка HDR, в v.2.0b ця функція була покращена і розширена.
— v 2.1. Незважаючи на схожість за назвою з v.2.0, дана версія, випущена в 2017 році, стала вельми масштабним оновленням. Зокрема, до неї додалася підтримка 8K і навіть 10K на швидкості до 120 к/с, а також ще більш розширилися можливості для роботи з HDR. Під цю версію був випущений власний кабель HDMI Ultra High Speed, всі можливості HDMI 2.1 доступні тільки при використанні кабелів цього...стандарту, хоча базові функції можна використовувати і з більш простими шнурами.
— v 1.4. Найстаріша з актуальних на сьогодні версій, випущена в 2009 році. Тим не менш, підтримує 3D-відео, здатна працювати з роздільними здатностями аж до 4096х2160 на швидкості до 24 к/с, а в роздільній здатності Full HD частота кадрів може досягати 120 к/с. Крім оригінального v.1.4, зустрічаються також поліпшені модифікації — v.1.4a і v.1.4b; вони аналогічні за основним можливостям, в обох випадках поліпшення торкнулися переважно роботи з 3D-контентом.
— v 2.0. Значне оновлення HDMI, представлене в 2013 році. У цій версії максимальна частота кадрів в 4K зросла до 60 к/с, а пропускна здатність аудіо — до 32 каналів і 4 окремих потоків одночасно. Також з нововведень можна згадати підтримку ультраширокого формату 21:9. В оновленні v.2.0a до можливостей інтерфейсу була додана підтримка HDR, в v.2.0b ця функція була покращена і розширена.
— v 2.1. Незважаючи на схожість за назвою з v.2.0, дана версія, випущена в 2017 році, стала вельми масштабним оновленням. Зокрема, до неї додалася підтримка 8K і навіть 10K на швидкості до 120 к/с, а також ще більш розширилися можливості для роботи з HDR. Під цю версію був випущений власний кабель HDMI Ultra High Speed, всі можливості HDMI 2.1 доступні тільки при використанні кабелів цього...стандарту, хоча базові функції можна використовувати і з більш простими шнурами.
Технології HDMI
- VRR. Технологія адаптивної синхронізації кадрової частоти VRR (Variable Refresh Rate) дозволяє в реальному часі регулювати частоту оновлення зображення на екрані телевізора відповідно до фреймрейту на виході ігрової консолі або підключеного комп'ютера. Функція забезпечує плавність промальовування динамічних сцен, усуває розриви кадрів, гарантує комфортний та стабільний геймплей. Реалізована технологія із стандартом HDMI v 2.1.
- ALLM. Автоматичний режим із низькою затримкою для ігор (Auto Low Latency Mode). Телевізор перемикається в ігровий режим, коли підключено геймерську консоль. Зменшення затримки виводу на екрані ТВ-панелі забезпечується за рахунок припинення частини функцій обробки зображень. Режим ALLM також може бути корисним для караоке та відеодзвінків.
- eARC. Інтерфейс HDMI v 2.1 має вдосконалений аудіоканал eARC (enhanced Audio Return Channel). Технологія дозволяє пересилати звук вищої якості із телевізора на саундбар або AV-ресивер. Для нього заявлена підтримка найновіших аудіоформатів з високою швидкістю передачі даних до 192 кГц, стиснутих 5.1 та 7.1, а також 32-канального стисненого звуку. Також eARC підтримує Dolby TrueHD, DTS-HD Master Audio, DTS: X, Dolby Atmos.
- CEC. Система CEC (Consumer Electronics Control) заточена під віддалене керування підключеною до телевізора технікою за допомогою одного пульта дистанційного керування. Поєднання пристроїв з Т...В-панеллю здійснюється за допомогою кабелю HDMI.
- ALLM. Автоматичний режим із низькою затримкою для ігор (Auto Low Latency Mode). Телевізор перемикається в ігровий режим, коли підключено геймерську консоль. Зменшення затримки виводу на екрані ТВ-панелі забезпечується за рахунок припинення частини функцій обробки зображень. Режим ALLM також може бути корисним для караоке та відеодзвінків.
- eARC. Інтерфейс HDMI v 2.1 має вдосконалений аудіоканал eARC (enhanced Audio Return Channel). Технологія дозволяє пересилати звук вищої якості із телевізора на саундбар або AV-ресивер. Для нього заявлена підтримка найновіших аудіоформатів з високою швидкістю передачі даних до 192 кГц, стиснутих 5.1 та 7.1, а також 32-канального стисненого звуку. Також eARC підтримує Dolby TrueHD, DTS-HD Master Audio, DTS: X, Dolby Atmos.
- CEC. Система CEC (Consumer Electronics Control) заточена під віддалене керування підключеною до телевізора технікою за допомогою одного пульта дистанційного керування. Поєднання пристроїв з Т...В-панеллю здійснюється за допомогою кабелю HDMI.
Входи
Можливості підключення телевізора ґрунтуються не тільки на технологіях бездротового зв'язку (описані вище), а й на дротовому підключенні. Зокрема, додатково передача відео може здійснюватися через роз'єми VGA, композитний AV. Деякі з них передбачають і передачу звуку, на додаток до яких може бути mini-Jack (3.5 мм) . І інші порти для взаємозв'язку з зовнішніми пристроями. Детальніше про них:
— USB. Роз'єм для підключення зовнішніх периферійних пристроїв. Наявність USB означає як мінімум те, що телевізор здатний відтворювати контент з флешок та інших зовнішніх USB-носіїв. Крім цього, можуть передбачатися й інші способи застосування цього входу: запис телепрограм на зовнішній носій, підключення WEB-камери (див. там само), клавіатури і миші для використання вбудованого браузера і іншого ПЗ тощо. Конкретний набір варіантів залежить від функціоналу телевізора, його в кожному випадку варто уточнювати окремо.
— Кардридер. Пристосування для роботи з картами пам'яті, найчастіше формату SD. Основне застосування картрідера — відтворення контенту з таких карт на телевізорі; така можливість буває особливо зручною для перегляду матеріалів з фото - і відеокамер — саме в таких пристроях широко використовуються карти пам'яті. Можуть передбачатися й інші спос...оби використання даної функції — наприклад, запис з ефіру або навіть обмін файлами між картою і накопичувачем телевізора. Варто мати на увазі, що карти SD мають кілька підвидів — оригінальні SD, SD HC і SD XC, і не всі з них можуть підтримуватися кардридером.
— LAN. Стандартний роз'єм для дротового підключення до комп'ютерних мереж (як «локалок», так і Інтернету). Зустрічається в основному у моделях з підтримкою Smart TV (включаючи пристрої на Android TV; див. відповідні пункти). Дротове підключення менш зручне, ніж Wi-Fi, не таке естетичне, тому виробники роблять більший наголос саме на бездротовому підключенні, в результаті чого швидкісні показники роз'єму LAN не зазначаються, а в деяких випадках можуть бути неприйнятні для 4K трансляцій.
— VGA. Аналоговий відеовхід, також відомий як D-sub 15 pin. Першопочатково інтерфейс VGA був розроблений для комп'ютерів, однак у зв'язку з появою більш прогресивних стандартів на зразок HDMI (див. нижче) і технічними обмеженнями (максимальна роздільна здатність всього 1280х1024, неможливість передачі звуку) він вважається застарілим і застосовується все рідше. Так що спеціально шукати телевізор з таким роз'ємом має сенс в основному в тих випадках, якщо його планується використовувати в якості монітора для застарілого комп'ютера або ноутбука.
— Композитний AV-вхід. Комбінований аналоговий аудіо/відеоінтерфейс, саме цей роз'єм зазвичай називають A/V входом. Власне, роз'ємів в композитному інтерфейсі зазвичай три — окремо під відео і лівий/правий канал стереозвуку (в телевізорах з одним динаміком, які не підтримують стерео, один з аудіороз'ємів відсутній). Якість зображення під час роботи через такий вхід є невисокою, а HD-формати взагалі не підтримуються; з іншого боку, композитний інтерфейс надзвичайно широко поширений не тільки в сучасній, але й у відверто застарілій техніці на зразок відеомагнітофонів VHS.
— COM-порт (RS-232). Роз'єм, першопочатково розроблений для комп'ютерної техніки. У телевізорах використовується як службовий інтерфейс: для діагностики несправностей та усунення несправностей, оновлення прошивки, налаштування параметрів ТВ та різних калібрування, інтеграції телевізора в системи централізованого віддаленого керування тощо. Зазначимо, що COM-порт може відрізнятися за формою та контактною групою у різних моделях телевізорів. Нерідко його позначають як RS-232C.
— USB. Роз'єм для підключення зовнішніх периферійних пристроїв. Наявність USB означає як мінімум те, що телевізор здатний відтворювати контент з флешок та інших зовнішніх USB-носіїв. Крім цього, можуть передбачатися й інші способи застосування цього входу: запис телепрограм на зовнішній носій, підключення WEB-камери (див. там само), клавіатури і миші для використання вбудованого браузера і іншого ПЗ тощо. Конкретний набір варіантів залежить від функціоналу телевізора, його в кожному випадку варто уточнювати окремо.
— Кардридер. Пристосування для роботи з картами пам'яті, найчастіше формату SD. Основне застосування картрідера — відтворення контенту з таких карт на телевізорі; така можливість буває особливо зручною для перегляду матеріалів з фото - і відеокамер — саме в таких пристроях широко використовуються карти пам'яті. Можуть передбачатися й інші спос...оби використання даної функції — наприклад, запис з ефіру або навіть обмін файлами між картою і накопичувачем телевізора. Варто мати на увазі, що карти SD мають кілька підвидів — оригінальні SD, SD HC і SD XC, і не всі з них можуть підтримуватися кардридером.
— LAN. Стандартний роз'єм для дротового підключення до комп'ютерних мереж (як «локалок», так і Інтернету). Зустрічається в основному у моделях з підтримкою Smart TV (включаючи пристрої на Android TV; див. відповідні пункти). Дротове підключення менш зручне, ніж Wi-Fi, не таке естетичне, тому виробники роблять більший наголос саме на бездротовому підключенні, в результаті чого швидкісні показники роз'єму LAN не зазначаються, а в деяких випадках можуть бути неприйнятні для 4K трансляцій.
— VGA. Аналоговий відеовхід, також відомий як D-sub 15 pin. Першопочатково інтерфейс VGA був розроблений для комп'ютерів, однак у зв'язку з появою більш прогресивних стандартів на зразок HDMI (див. нижче) і технічними обмеженнями (максимальна роздільна здатність всього 1280х1024, неможливість передачі звуку) він вважається застарілим і застосовується все рідше. Так що спеціально шукати телевізор з таким роз'ємом має сенс в основному в тих випадках, якщо його планується використовувати в якості монітора для застарілого комп'ютера або ноутбука.
— Композитний AV-вхід. Комбінований аналоговий аудіо/відеоінтерфейс, саме цей роз'єм зазвичай називають A/V входом. Власне, роз'ємів в композитному інтерфейсі зазвичай три — окремо під відео і лівий/правий канал стереозвуку (в телевізорах з одним динаміком, які не підтримують стерео, один з аудіороз'ємів відсутній). Якість зображення під час роботи через такий вхід є невисокою, а HD-формати взагалі не підтримуються; з іншого боку, композитний інтерфейс надзвичайно широко поширений не тільки в сучасній, але й у відверто застарілій техніці на зразок відеомагнітофонів VHS.
— COM-порт (RS-232). Роз'єм, першопочатково розроблений для комп'ютерної техніки. У телевізорах використовується як службовий інтерфейс: для діагностики несправностей та усунення несправностей, оновлення прошивки, налаштування параметрів ТВ та різних калібрування, інтеграції телевізора в системи централізованого віддаленого керування тощо. Зазначимо, що COM-порт може відрізнятися за формою та контактною групою у різних моделях телевізорів. Нерідко його позначають як RS-232C.
Виходи
— Коаксіальний S/P-DIF). Інтерфейс для передачі звуку в цифровому форматі, що дозволяє передавати багатоканальний звук по одному кабелю з роз'ємом RCA («тюльпан»). По стійкості до перешкод даний стандарт дещо програє оптичному (див. нижче) — це зумовлено принциповими відмінностями між цими інтерфейсами. З іншого боку, електричний кабель більш надійний, ніж оптоволокно, і не такий чутливий до тиску і перегинів.
— Оптичний. Вихід для передачі цифрового аудіосигналу по оптоволоконному кабелю; допускає передачу багатоканального звуку. Примітний повною нечутливістю до електромагнітних перешкод. З іншого боку, оптоволоконний кабель досить крихкий, його потрібно берегти від перегинів і сильних натискань.
— Mini-Jack (3.5 мм) на навушники. Стандартний роз'єм 3.5 мм для підключення навушників. Навушники можуть стати у нагоді, якщо потрібно дотримуватися тиші і використовувати динаміки телевізора не можна — наприклад, в пізній час доби; або навпаки, якщо навколо шумно і звук телевізора погано чути. Велика частина сучасних «вух» використовує штекер mini-Jack, тому саме цей роз'єм є стандартним виходом на навушники в телевізорах. А в деяких моделях такий вихід може застосовуватися також в ролі лінійного — наприклад, для підключення окремих колонок, звукозаписуючого пристрою тощо.
— На сабвуфер. Окремий вихід для підключення до телевізора сабвуф...ера — динаміка для відтворення низьких і наднизьких частот. Аудіосистеми без сабвуферів зазвичай відтворюють ці частоти досить слабо. Застосування «саба» дозволяє досягти максимально глибокого і насиченого звучання, що особливо актуально при перегляді фільмів з великою кількістю спецефектів або високоякісних записів з концертів. Водночас варто відзначити, що подібні виходи в телевізорах зустрічаються досить рідко: передбачається, що вимогливому слухачеві скоріше підійде повноформатна зовнішня аудіосистема, ніж окремий сабвуфер.
— Лінійний. Стандартний аналоговий інтерфейс для передачі звуку; зазвичай, передбачає передачу двоканального стерео. Використовується насамперед для підключення до телевізорів активних колонок та іншої аудіотехніки (наприклад, аудіоресиверів або підсилювачів потужності). Може використовувати різні типи роз'ємів, однак найчастіше передбачається або mini-Jack 3.5 мм, або пара гнізд RCA під кабелі «тюльпан». Зазначимо, що тут мається на увазі саме окремий лінійний вихід; в деяких моделях цю функцію може виконувати роз'єм 3.5 мм для навушників (див. вище), однак для них наявність лінійного виходу не вказується.
— Оптичний. Вихід для передачі цифрового аудіосигналу по оптоволоконному кабелю; допускає передачу багатоканального звуку. Примітний повною нечутливістю до електромагнітних перешкод. З іншого боку, оптоволоконний кабель досить крихкий, його потрібно берегти від перегинів і сильних натискань.
— Mini-Jack (3.5 мм) на навушники. Стандартний роз'єм 3.5 мм для підключення навушників. Навушники можуть стати у нагоді, якщо потрібно дотримуватися тиші і використовувати динаміки телевізора не можна — наприклад, в пізній час доби; або навпаки, якщо навколо шумно і звук телевізора погано чути. Велика частина сучасних «вух» використовує штекер mini-Jack, тому саме цей роз'єм є стандартним виходом на навушники в телевізорах. А в деяких моделях такий вихід може застосовуватися також в ролі лінійного — наприклад, для підключення окремих колонок, звукозаписуючого пристрою тощо.
— На сабвуфер. Окремий вихід для підключення до телевізора сабвуф...ера — динаміка для відтворення низьких і наднизьких частот. Аудіосистеми без сабвуферів зазвичай відтворюють ці частоти досить слабо. Застосування «саба» дозволяє досягти максимально глибокого і насиченого звучання, що особливо актуально при перегляді фільмів з великою кількістю спецефектів або високоякісних записів з концертів. Водночас варто відзначити, що подібні виходи в телевізорах зустрічаються досить рідко: передбачається, що вимогливому слухачеві скоріше підійде повноформатна зовнішня аудіосистема, ніж окремий сабвуфер.
— Лінійний. Стандартний аналоговий інтерфейс для передачі звуку; зазвичай, передбачає передачу двоканального стерео. Використовується насамперед для підключення до телевізорів активних колонок та іншої аудіотехніки (наприклад, аудіоресиверів або підсилювачів потужності). Може використовувати різні типи роз'ємів, однак найчастіше передбачається або mini-Jack 3.5 мм, або пара гнізд RCA під кабелі «тюльпан». Зазначимо, що тут мається на увазі саме окремий лінійний вихід; в деяких моделях цю функцію може виконувати роз'єм 3.5 мм для навушників (див. вище), однак для них наявність лінійного виходу не вказується.
Зовнішній блок роз'ємів
Зовнішній електронний блок з роз'ємами має відразу кілька корисних властивостей. По-перше, таке рішення дає змогу прибрати другорядну електроніку з корпусу телевізора, тим самим зменшивши його товщину. По-друге, виносний блок максимально ховає дроти, що підключаються до телевізора проводу (аудіо, відео), оскільки в нього заходить лише один шлейф. По-третє, зовнішній блок можна розташувати в більш зручному для користування місці таким чином, що підключення кожен раз накопичувача не стане складним завданням. Втім у цьому проявляється і недолік, оскільки для зовнішнього блоку роз'ємів знадобиться додаткове місце.
Для реалізації даного рішення провідні виробники телевізорів підійшли кожен по своєму. В Samsung передбачений окремий зовнішній модуль One Connect (Slim One Connect), який відповідає виключно за комунікацію. Інженери LG пішли трохи далі і забезпечили такою функціональністю саундбар.
Для реалізації даного рішення провідні виробники телевізорів підійшли кожен по своєму. В Samsung передбачений окремий зовнішній модуль One Connect (Slim One Connect), який відповідає виключно за комунікацію. Інженери LG пішли трохи далі і забезпечили такою функціональністю саундбар.
Вбудована пам'ять
Об'єм пам'яті, встановленої в телевізорі для зберігання вмісту у пристрої. Більший розмір особливо актуальний з урахуванням того, що сучасні телевізори допускають встановлення додаткових додатків, що розширюють можливості — а для цих додатків теж потрібне місце. Проте варто не забувати, що на систему телевізора також потрібне місце. А виробники під об'ємом можуть вказувати як загальне значення, так і саме вільну пам'ять, розраховану для встановлення додатків. А сам же об'єм може змінюватися від 4 ГБ до 16 ГБ і більше. Втім оптимальним варіантом може стати телевізор з пам'яттю 8 ГБ.
Оперативна пам'ять
Об'єм оперативної пам'яті (RAM), який установлений у телевізорі.
Загалом цей об'єм підбирається виробником таким чином, щоб пристрій міг нормально впоратися з завданнями, які для нього заявлені. З іншого боку, за інших однакових умов більша кількість RAM (3 ГБ, 4 ГБ і більше) здебільшого означає більшу швидкість роботи. А особливо цей параметр важливий, якщо телевізор працює на ОС Android: така прошивка допускає установку додаткових додатків, які можуть мати досить високі вимоги до об'єму RAM. Однак телевізори з оперативною пам'яттю 2 ГБ і нижче теж не можна ігнорувати — просто надто вимогливі додатки вони можуть не потягнути. Але не варто забувати, що це телевізор, а не ноутбук.
Загалом цей об'єм підбирається виробником таким чином, щоб пристрій міг нормально впоратися з завданнями, які для нього заявлені. З іншого боку, за інших однакових умов більша кількість RAM (3 ГБ, 4 ГБ і більше) здебільшого означає більшу швидкість роботи. А особливо цей параметр важливий, якщо телевізор працює на ОС Android: така прошивка допускає установку додаткових додатків, які можуть мати досить високі вимоги до об'єму RAM. Однак телевізори з оперативною пам'яттю 2 ГБ і нижче теж не можна ігнорувати — просто надто вимогливі додатки вони можуть не потягнути. Але не варто забувати, що це телевізор, а не ноутбук.
Настінне кріплення
Левова частка телевізорів має настінне кріплення VESA, яке може відрізнятися за розміром. Основа для такого кріплення являє собою прямокутну пластину з чотирма отворами під гвинти по кутах. Головною характеристикою такого кріплення є відстань між отворами — вона вимірюється по сторонах прямокутника і виражається двома цифрами. Оригінальний формат VESA — 100х100, такі кріплення застосовуються для більшості РК-телевізорів середнього розміру. Для невеликих екранів передбачені кріплення 75х75, для великих — 200х200 і більше (аж до 800х400).
Однак існують моделі, які оснащені штатним (фірмовим) кріпленням від виробника. Переважно це або ультратонкі телевізори, або дизайнерські лінійки. У будь-якому випадку, наявність кріплення на стіну входить в комплекті і підходить тільки обраній моделі.
Однак існують моделі, які оснащені штатним (фірмовим) кріпленням від виробника. Переважно це або ультратонкі телевізори, або дизайнерські лінійки. У будь-якому випадку, наявність кріплення на стіну входить в комплекті і підходить тільки обраній моделі.
Форма підставки
– окремі 2 ніжки. Дві ніжки в якості опорних зазвичай розташовуються по різні боки нижньої грані корпусу ТВ-панелі. Подібний конструктив передбачає розміщення телевізора на досить великій плоскій поверхні, яка простягається уздовж всього нижнього борту пристрою. На двох «ногах» телевізор часто стоїть стійкіше, ніж на одній ніжці.
– 1 ніжка на платформі. Опора для корпусу телевізора з платформою круглої або прямокутної форми, яка всією своєю площиною стикається з поверхнею розміщення ТВ-панелі (столом, тумбою тощо).
– 1 ніжка з опорами. Підставки такого роду складаються з однієї ніжки і основою різноманітних геометричних форм, яка утримує корпус телевізора. Таке рішення забезпечує надійну стійкість ТВ-панелі, а в плані дизайну вона є стильним елементом оформлення конструкції.
— Цільна. Суцільнолита підставка з двома або більше точками кріплення до нижньої частини корпусу телевізора і монолітними рамками в якості суцільної опори для встановлення ТВ-панелі на рівній поверхні столу або тумби.
– 1 ніжка на платформі. Опора для корпусу телевізора з платформою круглої або прямокутної форми, яка всією своєю площиною стикається з поверхнею розміщення ТВ-панелі (столом, тумбою тощо).
– 1 ніжка з опорами. Підставки такого роду складаються з однієї ніжки і основою різноманітних геометричних форм, яка утримує корпус телевізора. Таке рішення забезпечує надійну стійкість ТВ-панелі, а в плані дизайну вона є стильним елементом оформлення конструкції.
— Цільна. Суцільнолита підставка з двома або більше точками кріплення до нижньої частини корпусу телевізора і монолітними рамками в якості суцільної опори для встановлення ТВ-панелі на рівній поверхні столу або тумби.
Споживана потужність
Електрична потужність, штатно споживана телевізором. Даний параметр сильно залежить від діагоналі екрана і потужності звуку (див. вище), проте він може визначатися іншими параметрами — насамперед додатковими функціями і технологіями, реалізованими в конструкції. Варто відзначити, що більшість сучасних LCD-телевізорів досить економічні, і найчастіше даний параметр не відіграє суттєвої ролі — здебільшого енергоспоживання складає порядку декількох десятків ватів. І навіть великі моделі з діагоналлю 70 – 90" споживають близько 200 – 300 Вт — це можна порівняти з системним блоком малопотужного настільного ПК.
Клас енергоспоживання
Клас енергоспоживання характеризує економічність споживання телевізором електроенергії. Першопочатково класи позначалися простими латинськими літерами — A (найекономічніший), B, C. Проте пізніше з'явилися поліпшені класи «А+», «А++» і т. д. (чим більше «плюсів», тим економічніше пристрій).
Клас енергоспоживання, зазвичай, відповідним чином впливає на ціну, проте ця різниця в підсумку окупається за рахунок меншої оплати за електрику.
Клас енергоспоживання, зазвичай, відповідним чином впливає на ціну, проте ця різниця в підсумку окупається за рахунок меншої оплати за електрику.
Клас енергоспоживання (new)
Цей параметр характеризує економічність споживання електроенергії. Класи позначаються латинськими літерами від A до G за зростанням енергоспоживання. Власне, наприклад було спочатку і задумано, поки до класу А не підтягнулися більше енергоефективні моделі, які в результаті отримали маркування А+, А++, А+++. Подальший розвиток технологій дозволив піти ще далі, і щоб не плодити плюси у маркуванні енергоефективності, у березні 2021 року виробники повернулися до колишніх індексів від G до A, де А – найбільш енергоефективний телевізор. Відповідно моделі 2021 року матимуть сучасне маркування, а старі зразки маркуватимуться як і раніше. Відповідно тепер енергоефективність G, F, E стала найбільш популярною, а моделі з енергоефективністю A, D, C – рідкісне явище.