Дисплей
— Діагональ дисплея. Розмір екрана по діагоналі; традиційно вказується в дюймах. Більш великі екрани зручні як в перегляді, так і в сенсорному управлінні. З іншого боку, цей параметр безпосередньо впливає на розміри, енергоспоживання і ціну всього планшета (збільшення вартості нерідко пов'язано ще й з тим, що для більшого екрана бажана також більша роздільна здатність). Рідкісні птахи із сімейства сучасних планшетів. мають екрани на
7 дюймів; багато з них схожі на дещо збільшені смартфони. Розміри в
8 дюймів і
9 дюймів можна вважати базовими.
10-дюймова і
11-дюймова діагональ — це досить великий показник для планшета споживчого класу; а
екрани в 12" і більше характерні в основному для моделей професійного рівня.
— Роздільна здатність. Роздільна здатність екрана в планшеті — розмір матриці в точках (пікселях) по горизонталі і вертикалі. Чим вище роздільна здатність дисплея — тим більш чітке, деталізоване і згладжене зображення він здатний відтворити. Висока роздільна здатність особливо важлива для дисплеїв з великою діагоналлю. Водночас вона помітно позначається на вартості — як через високу ціну самих екранів, так і через підвищені вимоги до продуктивності системи.
— PPI. Абревіатура від «points per inch», тобто «точок (пікселів) на дюйм». Цей па
...раметр визначає, скільки пікселів розташовується на лінії довжиною в 1 дюйм (2,54 см), проведеній по горизонталі або вертикалі екрана; він безпосередньо залежить від роздільної здатності і розміру дисплея. В цілому чим більше значення PPI — тим більш чіткою, згладженою і, відповідно, якісною буде картинка на екрані. А при певній щільності пікселів людське око взагалі перестає розрізняти окремі точки, сприймаючи повністю згладжене зображення.
— Тип матриці. Технологія, за якою виготовлений дисплей планшетного ПК. На сьогоднішній день використовуються матриці таких типів:
- — TN-Film (Twisted Nematic+Film). Найстаріша з сучасних технологій виготовлення рідкокристалічних екранів. Такі матриці відрізняються малим часом відгуку, але мають невеликі кути огляду, і забезпечують відносно невисоку якість зображення. Деякий час вони були досить популярні завдяки невисокій вартості, однак на сьогоднішній день практично зійшли зі сцени через розвиток і здешевлення більш прогресивних технологій.
- — IPS (In Plane Switching). Такі матриці характеризуються відмінною кольоропередачею і широкими кутами огляду у всіх площинах перегляду. Першопочатково вони мали досить великий час відгуку і коштували дорого, проте технології не стоять на місці — удосконалені версії IPS є більш «швидкими» та недорогими. Завдяки цьому цей тип матриці зустрічається у всіх типах планшетів, навіть серед пристроїв бюджетного класу.
- — PLS (Plane to Line Switching). Тип матриці, розроблений інженерами компанії Samsung як недорога і більш якісна альтернатива оригінальній IPS, з підвищеною яскравістю і контрастністю. З низки причин застосовується переважно в пристроях середнього і вищого цінового діапазону.
- — LTPS (Low Temperature Poly Silicon). Технологія виробництва TFT-дисплеїв з використанням кремнію. Показники яскравості, контрастності і кутів огляду на рівні екранів вироблених на основі IPS. Ключовою особливістю даної технології є можливість вбудовування управляючої електроніки прямо в екран, але при цьому дані дисплеї залишаються легкими й тонкими. Така технологія досить дорога у виробництві, але за рахунок того що не потрібно використовувати додаткові чипи для управління зображенням, ціна кінцевих пристроїв знаходиться на прийнятному рівні.
- — MVA. Абревіатура від «Multi-domain Vertical Alignment». Один з найпопулярніших на сьогоднішній день різновидів технології VA. Є свого роду перехідним варіантом між TN-film і IPS (див. вище), поєднуючи ряд переваг обох типів. З одного боку, MVA-матриці забезпечують досить якісну передачу кольорів і глибокий чорний колір, з іншого — час відгуку в них набагато нижче, ніж в TN-film. У той же час подібні екрани не позбавлені недоліків: при строго перпендикулярному погляді відтінки чорного можуть «змазуватися» і зливатися, а колірний баланс в цілому відчутно залежить від кута огляду. В планшетах не отримала широкого розповсюдження.
- –AMOLED. Абревіатура від «Active Matrix Organic Light Emitting Diode», тобто активна матриця на органічних світлодіодах. На відміну від більшості інших типів екранів AMOLED-матриця сама по собі є джерелом світла і не потребує окремого підсвічування, що відчутно знижує енергоспоживання. При цьому такі екрани характеризуються високою якістю контрастності і кольоропередачі, а зображення на них добре видно навіть при яскравому зовнішньому освітленні. Головними недоліками AMOLED є складність у виробництві (як наслідок — висока ціна), а також схильність до нерівномірного зносу («вигорання») пікселів при тривалій роботі на високій яскравості, що може порушити кольоропередачу. З іншого боку, довести дисплей до такого зносу вельми складно, а виробники AMOLED-матриць постійно працюють над новими модифікаціями технології, покликаними усунути зазначені недоліки.
- — Super AMOLED. Допрацьована і вдосконалена версія технології AMOLED, створена компанією Samsung; компанія LG випускає такі екрани під маркою Ultra AMOLED. Одним з ключових поліпшень даної технології стало те, що в Super AMOLED екранах сенсорний шар вбудовується прямо в дисплей (а не робиться окремим). Це позитивно позначилося як на якості кольоропередачі і яскравості зображення, так і на точності і швидкості роботи сенсорів. Крім того, екрани цього типу на 20 % яскравіше оригінальних AMOLED, на 80 % менше виблискують і споживають на 20 % менше енергії.
- — Super Clear TFT. Технологія, створена Samsung спільно з Sony як альтернатива Super AMOLED дисплеям (попит на які виявився настільки високим, що у виробників просто не вистачило потужностей на випуск потрібної кількості). Створена на основі звичайної TFT з деякими поліпшеннями і доповненнями; за якістю зображення дещо програє Super AMOLED, але ненабагато, зате виробництво Super Clear TFT значно дешевше і простіше.
- — OLED. Різні різновиди матриць, заснованих на органічних світлодіодах. За такими особливостями, як кольоропередача, контраст, енергоспоживання, такі екрани аналогічні описаним вище AMOLED; відмінності можуть полягати в дрібних деталях технології. В цілому OLED-дисплеї є досить прогресивними, вони зустрічаються переважно в топових моделях планшетів. Головні недоліки OLED-екранів - висока ціна (яка, втім, постійно знижується в міру розвитку та вдосконалення технології), а також схильність органічних пікселів до вигоряння при тривалій трансляції статичних зображень або картинки зі статичними елементами (панель повідомлень, екранні кнопки тощо).
— Частота розгортки. Максимальна частота оновлення дисплея, іншими словами — найбільша частота кадрів, яку він здатний ефективно відтворити. Чим вище цей показник — тим більш плавним і згладженим виходить зображення, тим менше помітні «ефект слайдшоу» і розмиття предметів при русі на екрані. У той же час варто враховувати, що частота оновлення 60 Гц, підтримувана практично будь-яким сучасним планшетом, цілком достатня для більшості завдань; навіть відеоролики високої чіткості у наш час майже не використовують більшу частоту кадрів. Тому частота розгортки в нашому каталозі спеціально уточнюється в основному для екранів, здатних видати понад 60 Гц. Проте висока частота розгортки — 90 Гц, 120 Гц, 144 Гц — може стати в нагоді в іграх і деяких інших завданнях, також вона поліпшує загальне враження від інтерфейсу ОС і додатків — рухомі елементи в таких інтерфейсах переміщуються максимально плавно і без змазування.
— HDR. Технологія дозволяє розширити динамічний діапазон екрана. В даному випадку мається на увазі діапазон яскравості - простіше кажучи, наявність HDR дозволяє екрану відображати яскравіший білий і темніший чорний колір, ніж на дисплеях без підтримки цієї технології. На практиці це дає помітне підвищення якості картинки: покращується насиченість і достовірність передачі різних кольорів, а деталі на дуже світлих або дуже темних ділянках кадру не тонуть у білому або чорному кольорі. Однак усі ці переваги стають помітними лише за умови, що контент, що відтворюється, спочатку записаний в HDR. В наш час застосовується кілька різновидів даної технології, ось їх особливості:
- HDR10. Історично перший зі споживчих HDR-форматів надзвичайно популярний і в наші дні: зокрема, підтримується практично всіма стрімінговими сервісами з HDR-контентом і стандартно застосовується для такого контенту на дисках Blu-ray. Забезпечує глибину кольору в 10 біт (більше мільярда відтінків). При цьому на апаратах з цією технологією можна відтворювати контент формату HDR10+ (див. нижче) — хіба що його якість обмежуватиметься можливостями оригінального HDR10.
- HDR10+. Вдосконалена версія HDR10. При тій же глибині кольору (10 біт) використовує так звані динамічні метадані, що дозволяють передавати інформацію про глибину кольору не тільки для груп з кількох кадрів, а й окремо взятих кадрів. Завдяки цьому досягається додаткове покращення кольору.
- Dolby Vision. Прогресивний стандарт, який використовується, зокрема, у професійному кінематографі. Дає змогу досягти глибини кольору в 12 біт (майже 69 млрд відтінків), використовує згадані вище динамічні метадані, до того ж дає можливість передавати в одному відеопотоці відразу два варіанти зображення HDR і звичайне (SDR). При цьому Dolby Vision заснований на тій самій технології, що і HDR10, тому в сучасній електроніці цей формат нерідко поєднується з HDR10 або HDR10+.
— Скло Gorilla Glass. Спеціальне загартоване скло, що застосовується для покриття дисплеїв в сучасних гаджетах, включаючи планшети. Відрізняється підвищеною стійкістю до подряпин і ударів; а от конкретні властивості покриття Gorilla Glass залежать від його версії. Цей параметр також може уточнюватися в характеристиках планшета; ось найбільш актуальні на сьогодні версії:
- Gorilla Glass v3. Випущена в 2013 році, проте все ще зустрічається в сучасних пристроях. Це пов'язано насамперед з видатною стійкістю до подряпин: за цим показником третя версія «горили» залишалася неперевершеною аж до 2020 року (причому Gorilla Glass Victus, яка перехопила першість, в планшетах поки практично не використовується)
- Gorilla Glass v4. Покриття, створене в 2014 році. Основний акцент при розробці був зроблений на стійкості до ударів, завдяки чому цей показник, у порівнянні з попередньою версією, збільшився вдвічі (при товщині скла всього в 0,4 мм). А ось стійкість до подряпин дещо знизилася.
- Gorilla Glass v5. Версія, представлена в 2016 році. Стійкість до ударів, в порівнянні з попередником зросла в 1,8 разів, завдяки чому таке скло залишається цілим в 100 % випадків падіння з висоти 1,2 м (на рівну тверду поверхню) і в 80 % випадків падіння з висоти 1,6 м. Також дещо покращилася стійкість до подряпин, однак до показників v3 цей матеріал все одно не дотягує.
- Gorilla Glass v6. Версія зразка 2018 з упором на поліпшення ударостійкості. Вдвічі міцніше за 5-у версію, гарантовано витримує одноразові падіння з висоти 1.6 м і багаторазові (до 15 разів поспіль) з висоти 1 м.
- Gorilla Glass Victus. Після v3 це перша версія Gorilla Glass, де творці приділили стійкості до подряпин не менше уваги, ніж ударозахисту. Скло Victus дебютувало у 2020 році. Ударостійкість для нього заявлена на рівні 2 м при одноразовому падінні та 1 м при багаторазовому (до 20 разів поспіль).
- Gorilla Glass Victus+. Поліпшена модифікація захисного скла Gorilla Glass Victus, випущена у 2022 році. Наближена до кераміки зі стійкості до подряпин. Так, відповідно до мінералогічної шкали твердості Мооса скло починає дряпатися на рівні 7/10, тоді як оригінальна версія Victus дряпається на рівні 6/10.
Співвідношення дисплей/корпус
Цей параметр показує, яка частина площі передньої панелі планшета посідає дисплей. Чим вище співвідношення дисплей/корпус - тим більше тонкими є рамки і тим компактніше планшет (при тій же діагоналі), тим витонченішим і естетичнішим він виглядає. Також цей показник важливий при утриманні планшета двома руками відразу (наприклад, в іграх):
тонкі рамки або взагалі
безрамкові моделі дають змогу далі пальцями дотягуватися, не знімаючи рук з пристрою.
Модель процесора
Назва моделі процесора, встановленого у планшеті.
Процесор є "серцем" пристрою. Саме він відповідає за виконання всіх обчислювальних операцій, необхідних для нормальної роботи планшета, та багато в чому визначає загальну швидкодію. Знаючи назву конкретної моделі процесора, можна легко знайти докладні дані щодо нього, в т.ч. та порівняння з іншими моделями.
Найбільшою популярністю в наш час користуються чипи від
Qualcomm(зокрема, топові рішення
Snapdragon 800 серії та
Snapdragon серія 8),
MediaTek(бюджетні та «середні» процесори
MediaTek Helio і лінійка просунутих чіпсетів
MediaTek Dimensity з підтримкою 5G Нерідко зустрічаються процесори
Intel(переважно сімейства
Intel Core). Дуже рідкість - це фірмові процесори
Kirin від Huawei і Honor.
Частота процесора
Тактова частота процесора, встановленого в планшеті, фактично — максимальна кількість операцій, що виконується одним ядром процесора за секунду. Цей показник важливий для швидкодії системи, однак сама по собі висока тактова частота ще не гарантує швидкості. Фактична швидкість роботи процесора залежить також від його архітектури, кількості ядер і багатьох інших особливостей, а загальна швидкість роботи пристрою — ще й від об'єму «оперативки», встановленої ОС тощо. Тому нерідкі ситуації, коли
потужні прогресивні планшети мають меншу частоту CPU, чим більш скромні моделі.
Модель відеокарти
Модель відеокарти, встановленої в планшеті. Відеокарта в таких пристроях є не окремим пристроєм, а частиною процесора; тим не менш, вона все одно має чітку спеціалізацію і відповідає за графіком.
Відповідно, від характеристик відеоприскорювача безпосередньо залежать графічні можливості планшета. В теорії, знаючи назву, можна знайти детальні характеристики відеокарти, огляди, результати тестів та іншу інформацію і оцінити, наскільки вона підходить саме вам. Водночас, здебільшого вникати в такі подробиці нема чого — всі компоненти системи, включаючи відеокарту, зазвичай підбираються з таким розрахунком, щоб відповідати загальним класу планшета і необхідним для цього класу можливостям.
AnTuTu Benchmark
Результат, показаний пристроєм при проходженні тесту продуктивності (бенчмарка) AnTuTu Benchmark.
AnTuTu Benchmark являє собою комплексний тест, розроблений спеціально для мобільних пристроїв, насамперед смартфонів і планшетів. При перевірці він враховує ефективність роботи процесора, пам'яті, графіки і систем введення-виведення, забезпечуючи таким чином досить наочне враження про можливості системи. Чим краще результат — тим більша кількість балів видається за підсумками. До топ-моделей за версією Antutu належать
планшети, що набрали понад 500 000 балів.
Як і будь-який бенчмарк, цей варіант не дає абсолютної точності; детальніше про похибки вимірювання див. п. «3DMark Gamer's Benchmark».
Bluetooth
Версія
Bluetooth, підтримувана планшетом.
Сам по собі Bluetooth являє собою технологію прямої бездротового зв'язку між різними електронними пристроями. Вона може застосовуватися для різних цілей, зокрема обміну файлами з іншим Bluetooth-пристроєм (ноутбуком, мобільним телефоном), підключення бездротових навушників та гарнітур, периферійних пристроїв (клавіатур, мишей) тощо. Зв'язок Bluetooth не потребує знаходження обох пристроїв в зоні прямої видимості і стійка при їх переміщенні в межах зони дії. Дальність дії і додаткові можливості залежать від версії підключення:
- 2.0. Найбільш рання з варіацій Bluetooth, використовуваних у сучасних планшетах. Забезпечує швидкість передачі даних близько 2,1 Мбіт/с.
- 2.1. Ця версія відрізняється від 2.0 рядом поліпшень: посиленою безпекою, зменшеним енергоспоживанням і сумісність з технологією NFC.
- 3.0. Дана версія являє собою комбінацію з модуля Bluetooth 2.1 і високошвидкісної надбудови, що дає можливість передавати дані зі швидкістю до 24 Мбіт/с. Завдяки цьому з'єднання здатне автоматично підлаштовуватися під ситуацію: для невеликих об'ємів даних використовується повільний канал, що не споживає багато енергії, а для великих об'ємів — швидкісна частина.
- 4.0. Версія, представлена в червні 2010 року. Вона примітна тим, що поєднує три протоколи: класичний, швидкісний і BLE (з низьким енергоспоживанням). Останній є найбільш економічним на момент випуску — енерг...оспоживання настільки мало, що батарейки-«таблетки» CR2032 вистачає на кілька років роботи. Швидкість передачі даних по протоколу BLE — до 1 Мбіт/с. За класичним і високошвидкісним протоколом Bluetooth 4.0 практично аналогічна версії 3.0 (див. вище).
- 4.1. Розвиток описаної вище версії 4.0. Одним з ключових поліпшень стала оптимізація спільної роботи із стільниковими модулями LTE — щоб уникнути взаємних перешкод. Крім того, з'явилася можливість роботи Bluetooth-пристроїв одночасно в декількох ролях (наприклад, для трансляції аудіо гарнітуру і дистанційного управління іншим пристроєм).
- 4.2. Наступне, після 4.1, ключове оновлення стандарту Bluetooth. Представило ряд ключових нововведень для роботи в «Інтернеті речей» (Internet of Things), а також загальні поліпшення швидкості і перешкодозахищеності.
- 5.0. Версія Bluetooth 5.0, представлена в 2016 році. Загалом продовжила тенденцію, задану стандартом 4.2, має ще більш великі можливості по роботі з «Інтернетом речей». Зокрема, в протоколі Bluetooth Low Energy (див. «4.0» вище) з'явилася можливість збільшувати швидкість передачі даних вдвічі (до 2 Мбіт/с) ціною зменшення дальності, а також збільшувати дальність вчетверо ціною зменшення швидкості; крім того, був введений ряд поліпшень, які стосуються одночасної роботи з великою кількістю підключених пристроїв.
- Bluetooth v 5.1. Оновлення описаної вище версії v 5.0. Крім загальних поліпшень якості та надійності зв'язку, у цьому оновленні була реалізована така цікава можливість, як визначення напряму, з якого надходить Bluetooth-сигнал. Завдяки цьому з'являється можливість визначати місце розташування підключених пристроїв з точністю до сантиметра, що може стати в нагоді при пошуку різних аксесуарів — наприклад, Bluetooth-навушників або бездротового геймпада.
- Bluetooth v 5.2. Наступне, після 5.1 оновлення Bluetooth 5 покоління. Основними нововведеннями цієї версії стали ряд поліпшень безпеки, додаткова оптимізація енергоспоживання в режимі LE і новий формат аудіосигналу для синхронізації паралельного відтворення на декількох пристроях.
Порти підключення
—
microUSB. Зменшена версія USB-роз'єму, що широко застосовується в сучасних планшетах як універсальний інтерфейс. MicroUSB використовується насамперед для зарядки батареї і для підключення пристрою до комп'ютера, а при підтримці USB OTG до нього ж підключаються флешки та інші аксесуари (зрозуміло, для роботи з повнорозмірним USB-штекером в цьому разі буде потрібен перехідник). Даний роз'єм поступово замінюється більш зручним і прогресивним USB-C (див. нижче), однак до повного зникнення microUSB ще дуже далеко.
—
USB-C. Має схожі розміри з microUSB (див. вище) і прийшов йому на зміну, проте відрізняється за конструкцією роз'єма – вона симетрична, що дає змогу підключати штекер будь-якою стороною. За застосуванням даний інтерфейс також аналогічний microUSB, з поправкою на те, що в USB-C нерідко зустрічається підтримка прогресивного стандарту USB 3.2 gen2, який забезпечує швидкість до 10 Гбіт/с. Крім того, через такий роз'єм простіше реалізувати швидку зарядку — деякі технології такої зарядки першопочатково створювалися під USB-C.
—
USB4. Високошвидкісна ревізія інтерфейса USB, представлена в 2019 році. Вона використовує тільки симетричні роз'єми типу USB-C і не має власного формату даних – натомість подібне підключення використовується для передачі інформації відразу за декількома стандартами: USB 3.2 і DisplayPort як обов'язкові, а також PCI-E я
...к опція. Інша особливість полягає в тому, що USB4 базується на протоколі Thunderbolt. Також варто відзначити, що дана ревізія USB допускає підключення пристроїв «ланцюжком» (daisy chain) і за замовчуванням підтримує технологію Power Delivery, що дає змогу оптимізувати процес заряджання зовнішніх гаджетів (за умови, що в них також реалізована ця технологія).
Максимальна швидкість передачі даних у такого роз'єму має бути не нижче 10 Гбіт/с, фактично ж нерідко зустрічаються варіанти на 20 Гбіт/с і навіть 40 Гбіт/с (залежно від технологій і стандартів, що підтримуються конкретним портом). У цьому входи USB4 цілком сумісні з периферією роз'єму USB-C.
— USB 2.0. Повнорозмірний порт USB, що відповідає версії 2.0. Такий порт дає змогу підключити до планшета звичайну USB-периферію — наприклад, флешки або клавіатури; однак через великі розміри він зустрічається рідко, в основному в моделях бізнес-призначення і в «гібридах», укомплектованих док-станціями (в таких випадках порт може розміщуватися на док-станції). Версія 2.0 підтримує швидкість передачі даних до 480 Мбіт/с і все ще залишається досить популярною, хоча на зміну їй поступово приходять більш прогресивні стандарти — насамперед USB 3.2 (див. нижче).
— USB 3.2 gen1. Версія USB, раніше відома як USB 3.1 gen1 або USB 3.0. Використовує традиційний повнорозмірний USB роз'єм і забезпечує швидкість роботи до 4,8 Гбіт/с — в 10 разів вище попередньої версії 2.0 — а також більш високу потужність живлення. При цьому до таких роз'ємів цілком можна підключати і USB 2.0 периферію.
— HDMI. Цифровий інтерфейс, спеціально створений для трансляції HD-контенту: відео у високій роздільній здатності і багатоканального звуку. Вельми популярний в відеотехніці, зокрема, використовується практично у всіх сучасних телевізорах, нерідко зустрічається в проєкторах, медіаплеєрах тощо. Так що підтримка HDMI буде дуже корисна, якщо ви плануєте транслювати відео з планшета на зовнішній екран. В портативній техніці зазвичай використовується не повнорозмірний роз'єм, а зменшений miniHDMI або microHDMI, однак знайти кабель для такого порту не становить проблем.
— Mini-jack (3.5 мм). Стандартне гніздо формату 3.5 мм mini-Jack. Такий штекер використовує переважна більшість сучасних дротових навушників, гарнітур і портативних колонок, тому і в більшості планшетів роль аудіороз'єму грає саме порт 3.5 мм. Правда, якщо з навушниками і колонками проблем не виникає, то сумісність з гарнітурами не завадить уточнювати окремо – ці пристосування мають свою специфіку підключення. Також зазначимо, що існують планшети і без роз'єму 3.5 мм — зазвичай вони розраховані на спеціалізовані аксесуари, які підключаються через фірмовий роз'єм, або на бездротову Bluetooth-аудіотехніку.GPS-модуль
Пристрій для прийому сигналів системи супутникової навігації
GPS. Сам по собі GPS-модуль дозволяє лише визначати поточні географічні координати пристрою, а ось варіанти використання цих даних безпосередньо залежать від встановленого на планшеті ПО і можуть бути досить різноманітними: визначення положення на карті, навігація по маршруту, підказки про наявність поблизу певних місць, пошук втраченого планшета і навіть ігри, пов'язані з т. зв. «доповненої реальністю».