Призначення
Загальне призначення жорсткого диску — тип пристроїв, для яких він призначений.
—
Для ПК. Жорсткі диски, розраховані на використання з звичайними побутовими комп'ютерами і ноутбуками. При цьому можливість установки внутрішнього HDD (див. «Виконання») прямо залежить від форм-фактора (див. відповідний пункт), зовнішні ж моделі таких обмежень не схильні — для них достатньо наявності відповідного роз'єму підключення. Також зазначимо, що практично всі зовнішні жорсткі диски призначаються саме для ПК; робити серверні моделі зовнішніми технічно не виправдано.
—
Для сервера. Жорсткі диски, призначені для серверів, відрізняються підвищеною швидкістю роботи і надійністю, тому що їм постійно доводиться приймати і віддавати великі обсяги інформації. Для забезпечення швидкодії в них може передбачатися підвищена швидкість обертання (до 15 000 об/хв). Такі диски робляться тільки внутрішніми (див. «Виконання»), і, крім SATA, можуть використовувати інші, більш специфічні способи підключення — наприклад,
SAS (див. «Інтерфейси підключення»).
—
Для ігрової приставки. Спеціалізовані жорсткі диски, призначені для використання з ігровими приставками. Робляться тільки зовнішніми (див. «Виконання»), призначаються в основному для зберігання ігор — в тому числі збережень і профілів налаштувань. Основною відмінністю таких пристро
...їв від класичних зовнішніх HDD є саме оптимізація на роботу з ігровими консолями, в тому числі наявність спеціальних програмних інструментів для поліпшеної інтеграції. Багато хто з подібних накопичувачів першопочатково розраховані на певну модель або сімейство приставок.Об'єм
Номінальний об'єм — один з ключових параметрів жорсткого диску, що визначає, скільки інформації може на нього поміститися. Для SSHD в цьому пункті вказується об'єм тільки жорсткого диска, для RAID-масивів — загальний об'єм масиву.
Об'єми інформації в сучасному світі постійно зростають і потребують все більшого об'єму накопичувачів. Так що здебільшого цілком має сенс вибирати диск побільше. По суті, питання вибору за цим параметром часто впирається лише в ціну: від об'єму напряму залежить вартість накопичувача.
Якщо ж питання стоїть таким чином, що потрібно вибрати диск «менше і дешевше, але щоб вистачило» — варто оцінити об'єми інформації, з якими доведеться мати справу, і специфіку використання. Наприклад, для звичайного офісного ПК, призначеного в основному для роботи з документами, внутрішнього диска на
2 ТБ і навіть на
1 ТБ буде більш ніж достатньо, а захопленому геймеру потрібно
4 ТБ,
6 ТБ і навіть
8 ТБ не виявляться зайвими. Якщо ж використовувати диск для запису з відеокамер, тоді можна обзавестися
HDD на 10 ТБ,
12 ТБ,
14 ТБ,
16 ТБ,
18 ТБ і більше.
Підключення
- SATA. У наш час є найпопулярнішим інтерфейсом для підключення внутрішніх жорстких дисків.
перша версія SATA забезпечує швидкість передачі даних близько 1,2 Гбіт/с,
SATA 2 має практичну швидкість передачі даних близько 2,4 Гбіт/с (300 МБ/с), а найбільш просунуте покоління
SATA 3 має швидкість 4,8 Гбіт/с (600 МБ/с)
- eSATA. Модифікація інтерфейсу SATA призначена для підключення зовнішніх жорстких дисків; не сумісна з внутрішніми SATA. Практична швидкість передачі даних аналогічна SATA 2 становить близько 2,4 Гбіт/с (300 МБ/с).
- SAS. Модифікація інтерфейсу SCSI забезпечує швидкість передачі даних до 6 Гбіт/с (750 Мб/с). Застосовується переважно в серверах, настільних ПК і ноутбуках практично не використовується.
-
USB 2.0. Найбільш ранній зі стандартів USB, що зустрічаються в сучасних жорстких дисках, причому виключно зовнішніх (див. «Виконання»). Передбачає підключення до традиційного повнорозмірного порту USB, забезпечує швидкість передачі даних до 480 Мбіт/с, а також досить невисоку потужність живлення, через що диски з цим типом підключення нерідко потребують додаткового живлення. У світлі всього цього, а також появи більш просунутого стандарту USB 3.2 (див. нижче), на сьогоднішній день USB 2.0 вважається застарілим і зустрічається вкрай рідко, в основному в недорогих і ранніх моделях накопичувачів. Т
...им не менш, диск з цим інтерфейсом можна підключити і до нового порту USB - головне, щоб роз'єми збігалися.
- USB 3.2 gen1(попередні назви USB 3.1 gen1 та USB 3.0). Стандарт підключення зовнішніх HDD, що прийшов на зміну описаному вище USB 2.0. Використовує традиційний повнорозмірний USB-роз'єм, забезпечує швидкість передачі даних до 4,8 Гбіт/с (600 МБ/с), а також вищу потужність живлення, завдяки чому в таких дисках простіше обійтися без зовнішнього живлення. Однак з цієї ж причини потрібно бути уважним при підключенні накопичувачів USB 3.2 gen1 до старіших роз'ємів USB 2.0 - у такого роз'єму може вистачити потужності для живлення нового диска.
- USB 3.2 gen2. Подальший розвиток стандарту USB 3.2 (раніше відомий як USB 3.1 gen2 і USB 3.1). Максимальна швидкість передачі даних у цій версії була збільшена до 10 Гбіт/с, а потужність живлення може досягати 100 Вт (за підтримки технології USB Power Delivery). При цьому диски з цим типом підключення можуть працювати і з більш ранніми версіями повнорозмірних роз'ємів USB - головне, щоб потужності живлення вистачало.
- USB-C 3.2 gen1(попередні назви USB-C 3.1 gen1 та USB-C 3.0). Підключення через роз'єм типу USB-C, що відповідає можливостям USB 3.2 Gen1. Докладніше ці можливості описані вище, на відміну від «звичайного» USB 3.2 gen1 в даному випадку полягає лише в типі роз'єму: це порівняно невелике (трохи більше microUSB) гніздо, що має до того ж двосторонню конструкцію. Завдяки компактним розмірам USB-C зустрічається як у повнорозмірних ПК та ноутбуках, так і в компактних гаджетах на кшталт смартфонів та планшетів; деякі диски з таким підключенням спочатку допускають "мобільне" використання.
- USB-C 3.2 gen2(попередні назви USB-C 3.1 gen2 та USB-C 3.1). Оновлення та вдосконалення описаного вище USB-C 3.2 gen1 - той самий роз'єм USB-C і збільшена до 10 Гбіт/с швидкість передачі даних (як і в "звичайному" USB 3.2 gen2).
- Thunderbolt. Високошвидкісний інтерфейс підключення зовнішньої периферії. Застосовується в основному в комп'ютерах та ноутбуках Apple, хоча зустрічається і в техніці інших виробників. Зазначимо, що в сучасних HDD зустрічається в основному дві версії Thunderbolt, які розрізняються не тільки за швидкістю роботи, а й по різному: Thunderbolt v2(до 20 Гбіт/с) використовує штекер типу miniDisplayPort, а Thunderbolt v3(до 40 Гбіт/с) штекер типу USB-C (див. вище). У світлі цього в деяких жорстких дисках підключення USB-C і Thunderbolt реалізується через один апаратний роз'єм, що автоматично визначає, до якого входу комп'ютера підключено пристрій.Гарантія виробника
Гарантія виробника, передбачена для даної моделі.
Фактично це мінімальний термін служби, обіцяний виробником за умови дотримання правил експлуатації. Найчастіше фактичний термін служби пристрою виявляється помітно довше гарантованого.
Об'єм буфера обміну
Об'єм власної оперативної пам'яті жорсткого диска. Ця пам'ять є проміжною ланкою між швидкодіючої оперативної пам'яттю комп'ютера і відносно повільною механікою, яка відповідає за читання і запис інформації на пластинах диска. Зокрема, буфер служить для зберігання найбільш часто запитуваних даних з диска — таким чином, зменшується час доступу до них.
Технічно розмір буфера впливає на швидкість роботи жорсткого диска — чим більше буфер, тим швидше працює диск. Однак це досить незначний вплив, і на рівні людського сприйняття значна різниця у швидкодії помітна тільки тоді, коли об'єм буфера двох накопичувачів відрізняється у багато разів — наприклад,
8 Мб і
64 Мб.
Метод запису
—
CMR (Conventional Magnetic Recording) — класичний метод магнітного запису, який відрізняється високою швидкістю доступу до даних. Жорсткі диски CMR використовуються в тих системах, де важливо забезпечити високу (наскільки це можливо) швидкість читання/запису даних. Це комп'ютери, охоронні системи відеоспостереження та ін. Головним недоліком жорстких дисків CMR є висока складність створення об'ємних накопичувачів, що відбивається на їх ціні. Додатково HDD з технологією CMR є досить «ненажерливими» в плані електроживлення.
—
SMR (Shingled Magnetic Recording) — перспективна технологія магнітного запису, яку називають «черепичною». SMR дозволяє досягти високої щільності даних, що зі свого боку збільшує ємність накопичувачів пам'яті і знижує їх ринкову вартість. Жорсткі диски SMR відрізняються низькою швидкістю перезапису інформації, через що такі накопичувачі пам'яті слабо підходять для використання в клієнтських комп'ютерних системах. Але вони добре зарекомендували себе під час роботи у складі центрів оброблення даних, архівів та їм подібних системах, для яких не критична низька швидкість запису/перезапису. Втім, деякі компанії все ж випускають SMR-рішення для персональних і навіть мобільних систем. Подібні HDD використовують оптимізовану технологію запису/перезапису, яка називається Drive-Managed SMR (DM-SMR).
Частота обертання шпинделя
Для накопичувачів, що використовуються в ПК (див. Призначення), стандартними швидкостями вважаються
5400 об/хв(звичайна) і
7200 об/хв(підвищена). Зустрічаються і
специфічні варіанти, зокрема моделі з можливість регулювання обертів залежно від навантаження. У серверних HDD, своєю чергою, можуть застосовуватися і вищі швидкості —
10000 об/мин і навіть
15000 об/мин.
Швидкість передачі даних
Швидкість передачі даних між диском і клієнтськими пристроями визначається типом накопичувача, частотою обертання шпинделя, об'ємом буфера пам'яті і роз'ємами підключення. Останній параметр є найбільш важливим, оскільки перевищити пропускну здатність конкретного інтерфейсу неможливо.
Споживана потужність під час роботи
Кількість енергії, споживана диском при читанні і запису інформації. Фактично це пікова потужність, саме в цих режимах накопичувач споживає найбільше енергії.
Дані про споживаної потужності HDD необхідні насамперед для розрахунку загального енергоспоживання системи і вимог до блоку живлення для неї. Крім того, для ноутбуків, які планується часто використовувати «у відриві від розеток», бажано вибирати накопичувачі більш економний.