Потужність
Вихідна потужність блока живлення, іншими словами — максимальна потужність, яку він здатний видати на систему. Для ефективної роботи комп'ютера необхідно, щоб потужність блока живлення була вище загальної споживаної потужності системи на максимальному навантаженні. Вирахувати останню можна, об'єднавши потужність окремих компонентів, однак в загальному для офісних конфігурацій вважається достатньою
потужність 400 Вт –
450 Вт, для середніх ігрових — близько
600 Вт (
500 Вт,
550 Вт,
650 Вт,
700 Вт,
750 Вт), а для топових —
потужність 800 Вт і вище (
850 Вт,
1000 Вт і навіть
понад 1 кВт).
Тип PFC
Тип корекції коефіцієнта потужності (PFC), передбаченої в блоці живлення.
Потужність, споживана БЖ, розділяється на
активну і реактивну; перша йде на виконання корисної роботи, друга такої роботи не виробляє і розсіюється у вигляді тепла. Коефіцієнт потужності — це співвідношення активної потужності до загальної споживаної; чим ближче він до одиниці, тим ефективніше БЖ.
Корекція PFC застосовується для підвищення коефіцієнта потужності. Вона може здійснюватися пасивним або активним способом. Перший варіант передбачає наявність котушки (дроселя), яка частково компенсує роботу реактивних компонентів БЖ; така корекція проста і недорога в реалізації, однак не дуже ефективна. Активний спосіб, зі свого боку, передбачає наявність спеціалізованого контролера. Він обходиться дорожче, проте коефіцієнт потужності в таких БЖ може досягати 0,95 і більше; крім того, пристрій виходить більш стійким до падінь напруги.
Загалом для використання в будинку або невеликому офісі більш ніж достатньо пасивної корекції; активні БЖ варто спеціально шукати в основному в тих випадках, якщо мова йде про велику кількість комп'ютерів, підключених до потужного ДБЖ.
ККД
Коефіцієнт корисної дії, в даному випадку — співвідношення потужності блока живлення (див. «Потужність») до його споживаної потужності. Чим вище ККД — тим більше ефективний блок живлення, тим менше енергії він споживає від мережі при тієї ж вихідної потужності і тим дешевше обходиться його експлуатація. ККД може відрізнятися залежно від навантаження; в характеристиках можуть вказувати як мінімальний ККД, так і його значення середньої навантаженні (50%).
Зазначимо, що від цього показника безпосередньо залежить відповідність того чи іншого рівня економічності 80PLUS (докладніше див. «Сертифікат»).
Сертифікат
Наявність або відсутність у блока живлення сертифіката 80+. Даний сертифікат свідчить про високої енергоефективності: для його отримання ККД (див. вище) повинен складати не менше 80 %, причому на різних режимах (20 %, 50 % і 100 % максимального навантаження). Існує кілька ступенів 80+:
—
80+. Оригінальний варіант сертифіката, що передбачає ККД не менше 82 % (не менше 85 % на 50 % завантаження).
—
80+ White. Друга назва оригінального сертифіката 80+ (див. вище).
—
80+ Bronze — ККД не нижче 85 % (для половинного завантаження — 88 %).
—
80+ Silver — відповідно 87 % (90 % для половинного завантаження).
—
80+ Gold — 89 % (92 % для половинного завантаження)
—
80+ Platinum — 90 % (94 % для половинного завантаження).
—
80+ Titanium — 94 % (96 % для половинного завантаження).
Коефіцієнт потужності (див. «Тип PFC») при цьому повинен складати не нижче 0,9 для нижчих рівнів і не нижче 0,95 для рівня Platinum. Також відзначимо, що для надмірного живлення, що застосовується в серверних системах, вимоги по ККД трохи нижче.
Стандарт EPS 12В v.
Версія стандарту EPS12V, якому відповідає блок живлення.
Стандарт EPS12V створений насамперед для «ненажерливих» ПК (потужністю понад 700 Вт, див. «Потужність») і серверів початкового рівня. Такі блоки живлення мають 24-контактний штекер під материнську плату і 8-контактний роз'єм живлення процесора (іноді не один, детальніше див. «Живлення MB/CPU»). Також вони відрізняються підвищеною надійністю порівняно з ATX12V. Вони сумісні з більшістю материнських плат стандарту ATX, однак у старих «материнках» можливі проблеми з відповідністю роз'ємів, так що це питання варто уточнювати окремо (втім, для вирішення цієї проблеми в деяких блоках живлення частини штекерів робляться знімним, що дозволяє при необхідності зменшити їх до габаритів роз'ємів на материнській платі).
SATA
Кількість роз'ємів живлення SATA, передбачене в БЖ.
В наш час SATA є стандартним інтерфейсом для підключення зовнішніх жорстких дисків, також він зустрічається і в інших видах накопичувачів (SSD, SSHD тощо). Такий інтерфейс складається з роз'єму даних, що підключається до материнської плати, і роз'єму живлення, що підключається до БЖ. Відповідно, в даному пункті йдеться про кількість штекерів живлення SATA, передбачених у БЖ. Ця кількість відповідає кількості SATA-накопичувачів, яке одночасно живити від даної моделі.
MOLEX
Кількість роз'ємів Molex (IDE), передбачене в конструкції блока живлення.
Першопочатково такий роз'єм призначався для живлення периферії під інтерфейс IDE, насамперед жорстких дисків. І хоча сам по собі IDE на сьогодні є остаточно застарілим і в нових комплектуючих не застосовується, однак роз'єм живлення Molex продовжує встановлюватися у блоки живлення, причому практично в обов'язковому порядку. Майже будь-який сучасний БЖ має хоча б
1 – 2 таких роз'єму, а висококласних моделях ця кількість може становити
7 і більше. Така ситуація пов'язана з тим, що Molex IDE є досить універсальним стандартом, і за допомогою найпростіших перехідників від нього можна живити комплектуючі з іншим інтерфейсом живлення. Приміром, існують перехідники Molex – SATA для накопичувачів, Molex – 6 pin для відеокарт і т. ін.
PCI-E 8pin (6+2)
Кількість роз'ємів живлення PCI-E формату 8pin (6+2), передбачене в конструкції БЖ.
Додаткові роз'єми живлення PCI-E (всіх форматів) застосовуються для додаткового живлення тих видів внутрішньої периферії, для якої вже недостатньо 75 Вт, подаються безпосередньо через гніздо PCI-E материнської плати (характерний приклад — відеокарти). В комплектуючих для ПК зустрічається два види таких роз'ємів — 6 pin, забезпечує до 75 Вт додаткового живлення, і 8pin, що дає до 150 Вт. А штекери 8pin (6+2), які використовуються в блоках живлення, є універсальними: вони можуть працювати і з 6-контактним, і з 8-контактним роз'ємом на платі розширення. Тому саме цей тип штекерів є найбільш популярним у сучасних БЖ.
Що стосується кількості, у продажу можна зустріти моделі
на 1 роз'єм PCI-E 8pin (6+2),
на 2 таких роз'єми,
на 4 роз'єми, а в окремих випадках —
на 6 і більше. Кілька подібних штекерів можуть стати в нагоді, наприклад, при підключенні декількох відеокарт для потужного продуктивного відеоадаптера, оснащеного кількома роз'ємами додаткового живлення PCI-E.
Floppy
Наявність в БЖ хоча б одного роз'єму живлення Floppy.
Першопочатково цей роз'єм призначався для живлення дисководів під гнучкі магнітні диски, звідси і назва. Також він відомий під позначенням «mini-Molex». У будь-якому разі, даний стандарт загалом вважається застарілим, однак він все ще використовується деякими специфічними видами комплектуючих, а тому продовжує застосовуватися в блоках живлення.