Проєктори BenQ
Список усіх проєкторів Розширений підбір → |
Можливо, мене зацікавить
Статті, огляди, корисні поради
Усі матеріали![](/posts/files/4262/medium_pic.jpg)
Чим крутий стандарт USB4 і чому за ним майбутнє
Розбираємо все найважливіше про стандарт USB4: швидкість, інтеграція з Thunderbolt і суперсили на зразок Power Delivery
![](/posts/files/5491/medium_pic.jpg)
Все про протокол Thunderbolt
Розбираємося, що собою являє протокол від Apple і Intel, навіщо він потрібен і чому Thunderbolt не дорівнює USB-C
![](/posts/files/1569/medium_pic.jpg)
Розшифровка маркування телевізорів LG зразка 2020 року
Особливості маркування, розшифровка позначень і загальні стандарти телевізорів LG
![](/posts/files/4256/medium_pic.jpg)
Китайські телевізори: путівник по провідних брендах
Телевізори китайських марок користуються все більшою популярністю на ринку
![](/posts/files/4781/medium_pic.jpg)
Мобільний кінотеатр: ТОП-5 портативних проекторів із вбудованим акумулятором
Ці «портативники» допоможуть розгорнути кінозал у будь-якому місці та у будь-який час.
![](/posts/files/4743/medium_pic.jpg)
Домашній кінотеатр: 5 LED-проекторів для домашнього кінотеатру
Якісні проєктори з джерелами світла на звичайних та лазерних світлодіодах для створення кінозалу вдома
Проєктори: характеристики, типи, види
Показати все
Основне призначення
Основне призначення проектора.
Цей параметр досить умовним, він багато в чому залежить від того, як пристрій позиціонується виробником; проте, для максимально комфортного використання найкраще слідувати саме заявленому призначенню. Варіанти тут можуть бути такими: універсальний, для презентацій, для домашнього кінотеатру, професійний, портативний, ігровий. Ось детальніший опис кожного з варіантів:
- Універсальний. Найпростіший різновид проекторів, грубо кажучи — всі моделі, що не належать до жодної з наведених нижче спеціалізацій. Більшість із них має незмінну оптику, проекційну відстань у межах 1 – 12 м, діагональ зображення близько 1 – 7 м (див. нижче), а також відносно невисоку вартість.
- Для презентацій. Проектори, призначені переважно для застосування у діловій сфері, зокрема під час проведення презентацій. Як правило, мають невелику проекційну відстань за досить великої діагоналі, що дає змогу застосовувати їх у невеликих приміщеннях; здатні працювати як з широкоекранними, наприклад і зі звичайними форматами зображення (див. нижче), а також підтримують роздільну здатність, характерну для комп'ютерних відеокарт - наприклад, 1280х800. При цьому сам собою реальний роздільної здатності (див. нижче) може бути досить невисоким....Крім того, практично обов'язковою особливістю цього різновиду проекторів (за поодинокими винятками) є наявність входу D-Sub 15 pin (див. «Роз'єми»).
- Для домашнього кінотеатру. Проектори, призначені в першу чергу для перегляду. Основним критерієм для віднесення тієї чи іншої моделі до цієї категорії є те, як проектор позиціонується самим виробником (простіше кажучи, чи зазначено це призначення в офіційній документації). Однак є й деякі спільні риси: кінематографічні моделі, як правило, підтримують широкоекранні формати зображення, мають високу реальну роздільну здатність (див. нижче), що дає змогу працювати з HD-відео, а також оснащуються відповідними інтерфейсами (див. «Роз'єми»).
- Професійний. Висококласні проектори з просунутими параметрами, великою кількістю функцій і, відповідно, великою вартістю. Характеризуються високими показниками контрастності зображення, підтримують відео високої роздільної здатності (включаючи кінематографічні формати зображення), мають оптичне масштабування для масштабування картинки без втрати якості, передбачають підключення багатоканальних звукових систем та багато іншого. Конкретний набір опцій на борту професійних проекторів може змінюватись в залежності від моделі, але в будь-якому випадку це максимально заряджені пристрої з топовими характеристиками.
- Портативний проектор. Ультракомпактний різновид проекторів: більшість моделей мають розміри, що дозволяють переносити їх у кишені. Призначені такі пристрої насамперед щодо імпровізованих презентацій. Формат роботи та живлення може бути різним. Так, одні моделі виконуються у вигляді окремих пристроїв із власними вбудованими накопичувачами та акумуляторами (а іноді навіть з повноцінною мобільною ОС на кшталт Android на борту). Інші по конструкції схожі на зовнішні чохли або приставки і при роботі надягають безпосередньо на мобільний телефон, використовуючи його як джерело сигналу та живлення. Однак у будь-якому випадку портативні проектори внаслідок невеликих габаритів мають досить скромні технічні характеристики - наприклад, не відрізняються ні яскравістю, ні контрастністю зображення. Час автономної роботи (у моделях із власними акумуляторами), як правило, становить від 40 хвилин до півтори години. Також для цього різновиду характерні економічні LED-лампи (див. нижче).
- Ігровий. Спеціалізовані проектори, призначені для використання у відеоіграх. Зовнішньо нерідко виділяються характерним «агресивним» дизайном, при цьому оформлення може виконуватися в стилі певної лінійки ігрових ПК або ноутбуків. Щодо практичних характеристик, то вони, відповідно до назви, спрямовані насамперед на забезпечення якісної ігрової «картинки». Для цього в проекторах даного призначення передбачаються, зокрема, висока реальна роздільна здатність (не нижче 1920х720, а частіше 1920х1080 і більше), перенесення кольорів на рівні 1 млрд кольорів, підтримка частоти кадрової розгортки (див. нижче) до 120 Гц включно, а також як щонайменше один вхід HDMI для прийому цифрового сигналу з комп'ютерної відеокарти. Крім того, у таких моделях нерідко передбачається підтримка 3D. Максимальна діагональ зображення може досягати 75 м і більше; при цьому в цій категорії зустрічаються і надширококутні пристрої, здатні забезпечити діагональ зображення близько 3 м з відстані півметра.
Цей параметр досить умовним, він багато в чому залежить від того, як пристрій позиціонується виробником; проте, для максимально комфортного використання найкраще слідувати саме заявленому призначенню. Варіанти тут можуть бути такими: універсальний, для презентацій, для домашнього кінотеатру, професійний, портативний, ігровий. Ось детальніший опис кожного з варіантів:
- Універсальний. Найпростіший різновид проекторів, грубо кажучи — всі моделі, що не належать до жодної з наведених нижче спеціалізацій. Більшість із них має незмінну оптику, проекційну відстань у межах 1 – 12 м, діагональ зображення близько 1 – 7 м (див. нижче), а також відносно невисоку вартість.
- Для презентацій. Проектори, призначені переважно для застосування у діловій сфері, зокрема під час проведення презентацій. Як правило, мають невелику проекційну відстань за досить великої діагоналі, що дає змогу застосовувати їх у невеликих приміщеннях; здатні працювати як з широкоекранними, наприклад і зі звичайними форматами зображення (див. нижче), а також підтримують роздільну здатність, характерну для комп'ютерних відеокарт - наприклад, 1280х800. При цьому сам собою реальний роздільної здатності (див. нижче) може бути досить невисоким....Крім того, практично обов'язковою особливістю цього різновиду проекторів (за поодинокими винятками) є наявність входу D-Sub 15 pin (див. «Роз'єми»).
- Для домашнього кінотеатру. Проектори, призначені в першу чергу для перегляду. Основним критерієм для віднесення тієї чи іншої моделі до цієї категорії є те, як проектор позиціонується самим виробником (простіше кажучи, чи зазначено це призначення в офіційній документації). Однак є й деякі спільні риси: кінематографічні моделі, як правило, підтримують широкоекранні формати зображення, мають високу реальну роздільну здатність (див. нижче), що дає змогу працювати з HD-відео, а також оснащуються відповідними інтерфейсами (див. «Роз'єми»).
- Професійний. Висококласні проектори з просунутими параметрами, великою кількістю функцій і, відповідно, великою вартістю. Характеризуються високими показниками контрастності зображення, підтримують відео високої роздільної здатності (включаючи кінематографічні формати зображення), мають оптичне масштабування для масштабування картинки без втрати якості, передбачають підключення багатоканальних звукових систем та багато іншого. Конкретний набір опцій на борту професійних проекторів може змінюватись в залежності від моделі, але в будь-якому випадку це максимально заряджені пристрої з топовими характеристиками.
- Портативний проектор. Ультракомпактний різновид проекторів: більшість моделей мають розміри, що дозволяють переносити їх у кишені. Призначені такі пристрої насамперед щодо імпровізованих презентацій. Формат роботи та живлення може бути різним. Так, одні моделі виконуються у вигляді окремих пристроїв із власними вбудованими накопичувачами та акумуляторами (а іноді навіть з повноцінною мобільною ОС на кшталт Android на борту). Інші по конструкції схожі на зовнішні чохли або приставки і при роботі надягають безпосередньо на мобільний телефон, використовуючи його як джерело сигналу та живлення. Однак у будь-якому випадку портативні проектори внаслідок невеликих габаритів мають досить скромні технічні характеристики - наприклад, не відрізняються ні яскравістю, ні контрастністю зображення. Час автономної роботи (у моделях із власними акумуляторами), як правило, становить від 40 хвилин до півтори години. Також для цього різновиду характерні економічні LED-лампи (див. нижче).
- Ігровий. Спеціалізовані проектори, призначені для використання у відеоіграх. Зовнішньо нерідко виділяються характерним «агресивним» дизайном, при цьому оформлення може виконуватися в стилі певної лінійки ігрових ПК або ноутбуків. Щодо практичних характеристик, то вони, відповідно до назви, спрямовані насамперед на забезпечення якісної ігрової «картинки». Для цього в проекторах даного призначення передбачаються, зокрема, висока реальна роздільна здатність (не нижче 1920х720, а частіше 1920х1080 і більше), перенесення кольорів на рівні 1 млрд кольорів, підтримка частоти кадрової розгортки (див. нижче) до 120 Гц включно, а також як щонайменше один вхід HDMI для прийому цифрового сигналу з комп'ютерної відеокарти. Крім того, у таких моделях нерідко передбачається підтримка 3D. Максимальна діагональ зображення може досягати 75 м і більше; при цьому в цій категорії зустрічаються і надширококутні пристрої, здатні забезпечити діагональ зображення близько 3 м з відстані півметра.
Операційна система
— Smart TV (власна система). Операційна система проєктора представлена фірмовою програмною оболонкою виробника. Як правило, подібні ОС мають привабливе і зрозуміле меню, за аналогією з традиційним Smart TV. Фірмова операційна система розробляється самим виробником під апаратні ресурси конкретно взятої моделі проєктора або цілої лінійки. Але, як показує практика, у порівнянні з класичним Smart TV, функціонал власної системи часто має суттєві обмеження, а сама система, по суті, є урізаною версією повноцінного Smart TV.
— Smart TV (Android AOSP). Операційна система цього типу є модифікацією популярної ОС Android, головним чином примітна відкритим кодом. Це універсальна операційна система, яка дає користувачеві набагато більше свободи дій для створення змін і налаштувань всередині самої системи. Разом з тим, встановлення і стабільність роботи тих чи інших додатків на цій платформі не гарантуються, а загальне управління системою не було спеціально «заточене» під великі екрани, через що може викликати деякі незручності. Насамперед такі рішення викличуть інтерес у користувачів, які розбираються в особливостях ОС Android, люблять все кастомизировать під себе і контролювати, і мають на це час.
— Android TV. Проєктори цього типу можуть похвалитися повноцінною програмною прошивкою Android TV, спеціально адаптованою для роботи на великих е...кранах. Згідно з назвою, вона являє собою різновид ОС Android, спеціально «заточеної» під проєктори/телевізори та ін. Крім загальних особливостей всіх «Андроїдів» (таких, як можливість встановлення додаткових додатків, включаючи навіть гри), вона має ряд спеціальних можливостей: оптимізований інтерфейс, інтеграція зі смартфонами (включаючи можливість їх використання в якості пульта ДУ), голосовий пошук та ін. Завдяки цьому телевізори з цією особливістю значно перевершують по функціоналу моделі зі «звичайним» Smart TV. Зрозуміло, для роботи багатофункціональної ОС передбачаються виділений процесор, графічна підсистема і пам'ять, а наявність подібних апаратних ресурсів позначається на загальній вартості проєктора. За умови однакової оптичної схеми моделі з Android TV будуть коштувати дорожче класичних проєкторів, з простим багаторядковим меню.
Поставляється без об'єктива
Відсутність об'єктива в комплекті поставки проєктора. Купивши такий проєктор, Ви зможете вибрати і окремо придбати до нього об'єктив, що максимально підходить для Ваших цілей, умов використання тощо; при цьому Вам не доведеться переплачувати за комплектну оптику, яка далеко не завжди є найкращим варіантом.
Знімний об'єктив
Наявність знімного об'єктива дозволяє за потреби замінити штатний об'єктив на інший, з іншими показниками і можливості. Така функція не тільки робить проєктор універсальним (правда за додаткову плату), але і спрощує ремонт в разі пошкоджень об'єктива.
Тип лампи
— HID (High intensity discharge). Загальна назва для газорозрядних ламп, тобто ламп, в яких світловий потік створюється за рахунок електричного розряду між електродами усередині колби. У разі проєкторів такі лампи можуть бути і ртутними, та металогалогенними, і ксеноновими (докладніше див. вище).
— LED. В якості джерела світла використовуються світлодіоди. Вони забезпечують високу яскравість при досить помірному енергоспоживанні.
— Laser-LED. Джерело світла, засноване на лазерних світлодіодах. Має ще більшу яскравість, ніж класичні LED, при відносно невеликому енергоспоживанні.
— UHP (Ultra-high performance) - ртутна лампа високого тиску, розробка Philips. Порівняно з іншими лампами, споживає меншу потужність, не поступаючись в яскравості. Проєктори на таких лампах менше і легше звичайних за рахунок меншого блока живлення, кулер працює з меншим рівнем шуму. Творцями заявлений термін служби до 10 000 год. Один з найпопулярніших на сьогоднішній день типів ламп для проєкторів
— UHE (Ultra-High Energy). Різновид ламп UHP (див. вище).
— UHB (Ultra-high brightness). Ще один різновид ламп UHP (див. вище).
— NSH (New Super High Pressure). Також належить до ртутним лампам високого тиску, виробляється компанією Ushio. Трохи менш популярна, ніж UHP і аналоги, проте також широко...поширена. Орієнтовний час роботи — близько 2000 год.
— SHP. Ртутні лампи високого тиску виробництва Phoenix.
— P-VIP (Video Projector) - ртутна лампа високого тиску компанії OSRAM. Лампи високої яскравості, термін служби - 4000 - 6000 годин.
—UHM (Ultra High Performance Lamp of Matsushita) - ртутна лампа високого тиску, проводиться Panasonic. Легко міняється, час роботи, залежно від типу - 2000 - 5000 годин.
— Xenon. Пристрій і принцип дії таких ламп аналогічні ртутним лампам високого тиску — світло створюється за рахунок розряду в газовому середовищі. Однак замість парів ртуті в даному випадку використовується інертний газ ксенон під високим тиском. Це дозволяє створювати лампи високої потужності (від 2 кВт) з відповідним світловим потоком. Застосовуються ксенонові лампи насамперед в професійних моделях проєкторів.
— HPM. Технологія ртутних ламп високого тиску, розроблена компанією Ѕопуи застосовується переважно в її проєкторах (хоча зустрічаються і пристрої інших брендів). Поєднує компактні розміри і відносно невисоку вартість з хорошою яскравістю.
— DC. Абревіатура від «direct current», тобто «постійний струм». У разі ламп для проєкторів, зазвичай, під цим позначенням маються на увазі ртутні лампи, що працюють від постійного струму. Робоча напруга таких ламп в різних моделях проєкторів може бути різним. У їх конструкції зазвичай використовуються різні хитрощі, що дозволяють поліпшити характеристики в порівнянні зі звичайними лампами подібного типу — зокрема, підвищити термін служби і знизити енергоспоживання без шкоди для яскравості.
— AC. Дана абревіатура розшифровується як «alternating current», тобто «змінний струм». Такі лампи практично у всьому аналогічні описаним вище DC, відрізняючись від них лише типом живлення.
— LED. В якості джерела світла використовуються світлодіоди. Вони забезпечують високу яскравість при досить помірному енергоспоживанні.
— Laser-LED. Джерело світла, засноване на лазерних світлодіодах. Має ще більшу яскравість, ніж класичні LED, при відносно невеликому енергоспоживанні.
— UHP (Ultra-high performance) - ртутна лампа високого тиску, розробка Philips. Порівняно з іншими лампами, споживає меншу потужність, не поступаючись в яскравості. Проєктори на таких лампах менше і легше звичайних за рахунок меншого блока живлення, кулер працює з меншим рівнем шуму. Творцями заявлений термін служби до 10 000 год. Один з найпопулярніших на сьогоднішній день типів ламп для проєкторів
— UHE (Ultra-High Energy). Різновид ламп UHP (див. вище).
— UHB (Ultra-high brightness). Ще один різновид ламп UHP (див. вище).
— NSH (New Super High Pressure). Також належить до ртутним лампам високого тиску, виробляється компанією Ushio. Трохи менш популярна, ніж UHP і аналоги, проте також широко...поширена. Орієнтовний час роботи — близько 2000 год.
— SHP. Ртутні лампи високого тиску виробництва Phoenix.
— P-VIP (Video Projector) - ртутна лампа високого тиску компанії OSRAM. Лампи високої яскравості, термін служби - 4000 - 6000 годин.
—UHM (Ultra High Performance Lamp of Matsushita) - ртутна лампа високого тиску, проводиться Panasonic. Легко міняється, час роботи, залежно від типу - 2000 - 5000 годин.
— Xenon. Пристрій і принцип дії таких ламп аналогічні ртутним лампам високого тиску — світло створюється за рахунок розряду в газовому середовищі. Однак замість парів ртуті в даному випадку використовується інертний газ ксенон під високим тиском. Це дозволяє створювати лампи високої потужності (від 2 кВт) з відповідним світловим потоком. Застосовуються ксенонові лампи насамперед в професійних моделях проєкторів.
— HPM. Технологія ртутних ламп високого тиску, розроблена компанією Ѕопуи застосовується переважно в її проєкторах (хоча зустрічаються і пристрої інших брендів). Поєднує компактні розміри і відносно невисоку вартість з хорошою яскравістю.
— DC. Абревіатура від «direct current», тобто «постійний струм». У разі ламп для проєкторів, зазвичай, під цим позначенням маються на увазі ртутні лампи, що працюють від постійного струму. Робоча напруга таких ламп в різних моделях проєкторів може бути різним. У їх конструкції зазвичай використовуються різні хитрощі, що дозволяють поліпшити характеристики в порівнянні зі звичайними лампами подібного типу — зокрема, підвищити термін служби і знизити енергоспоживання без шкоди для яскравості.
— AC. Дана абревіатура розшифровується як «alternating current», тобто «змінний струм». Такі лампи практично у всьому аналогічні описаним вище DC, відрізняючись від них лише типом живлення.
Модель лампи
Модель лампи, на яку штатно розрахований проєктор. Більшість проєкторів поставляється в комплекті з лампами, тому при штатному використанні дана інформація не потрібна. А ось при пошуку запасний або змінною лампи дані про моделі можуть виявитися вельми корисні: знайти запчастину за вашим назвою набагато простіше, ніж за загальними даними зразок марки проєктора.
Кількість ламп
Кількість ламп, передбачених у конструкції проєктора.
Більшість сучасних проєкторів має одну лампу, проте зустрічаються і багатолампові моделі. Більша кількість ламп збільшує світловий потік і, відповідно, яскравість зображення, забезпечуваного проєктором. Крім того, в моделях на 4 лампи може передбачатися можливість продовження роботи навіть при перегоранні однієї з ламп — тих, що залишилися, цілком вистачає для забезпечення потрібної яскравості. У дволампових же варіантах найчастіше доводиться міняти згорілу лампу.
Більшість сучасних проєкторів має одну лампу, проте зустрічаються і багатолампові моделі. Більша кількість ламп збільшує світловий потік і, відповідно, яскравість зображення, забезпечуваного проєктором. Крім того, в моделях на 4 лампи може передбачатися можливість продовження роботи навіть при перегоранні однієї з ламп — тих, що залишилися, цілком вистачає для забезпечення потрібної яскравості. У дволампових же варіантах найчастіше доводиться міняти згорілу лампу.
Термін служби
Мінімальний термін служби лампи проєктора, заявлений виробником. Вказується по загальному часу безперервної роботи. Відзначимо, що якщо проєктор експлуатувався без порушень, то по досягненні цього часу лампа не обов'язково вийде з ладу — навпаки, вона може пропрацювати ще досить довгий час. Втім, при оцінці довговічності краще всього орієнтуватися саме на заявлений термін служби.
Термін служби (економ)
При роботі в економічному режимі помітно знижується яскравість підсвічування, в середньому на 30-50%. Із зменшенням яскравості знижується і тепловиділення, що дозволяє економити робочий ресурс освітлювача, завдяки чому зростає термін служби лампочки. Так, режим ECO дозволяє продовжити термін служби лампи в середньому на 30%. Якщо стандартний термін служби лампи проєктора становитиме 4000 годин, то регулярне використання режиму ECO дасть змогу збільшити термін служби підсвічування приблизно до 5500 годин.
Потужність лампи
Споживана потужність лампи підсвічування, встановленої в проєкторі.
Теоретично чим потужніший лампа — тим вона яскравіше. Однак це вірно, тільки якщо порівнювати лампи одного типу (див. вище); і навіть у цьому разі яскравість може залежати ще й від нюансів конструкції. Тому при оцінці можливостей лампи варто орієнтуватися не стільки на потужність, скільки прямо на заявлену яскравість в люменах (див. нижче).
А ось на що цей параметр впливає безпосередньо — так це на загальну споживану потужність проєктора: лампа є найбільш «ненажерливим» компонентом пристрою, в порівнянні з нею енергоспоживання іншої електроніки досить незначно. Також відзначимо, що багато потужні світильники відрізняються високим тепловиділенням і вимагають систем охолодження, що позначається на габаритах і вазі проєктора.
Теоретично чим потужніший лампа — тим вона яскравіше. Однак це вірно, тільки якщо порівнювати лампи одного типу (див. вище); і навіть у цьому разі яскравість може залежати ще й від нюансів конструкції. Тому при оцінці можливостей лампи варто орієнтуватися не стільки на потужність, скільки прямо на заявлену яскравість в люменах (див. нижче).
А ось на що цей параметр впливає безпосередньо — так це на загальну споживану потужність проєктора: лампа є найбільш «ненажерливим» компонентом пристрою, в порівнянні з нею енергоспоживання іншої електроніки досить незначно. Також відзначимо, що багато потужні світильники відрізняються високим тепловиділенням і вимагають систем охолодження, що позначається на габаритах і вазі проєктора.
Яскравість
Яскравість зображення, що видається проєктором на максимальній яскравості підсвічування. Зазвичай вказується узагальнена яскравість екрану, виведена за особливою формулою. Чим вона вища — тим менше зображення залежить від зовнішнього освітлення: яскраве проєктор може забезпечити добре видиме зображення навіть при денному світлі, а от для тьмяного потрібно затемнення. З іншого боку, підвищення яскравості знижує контрастність і достовірність передачі кольору.
Відповідно, при виборі за цим параметром потрібно враховувати, в яких умовах планується використовувати проєктор. Так, для офісного або шкільного/університетського застосування бажана яскравість не нижче 3000 лм — це дозволяє отримувати нормальну видимість, не затінюючи приміщення. Зі свого боку, серед топових моделей зустрічається і вельми невисока яскравість, оскільки подібні проєктори зазвичай встановлюються в спеціально призначених для них приміщеннях з хорошою затемненностью. А в ультракомпактних пристроях досягти високої яскравості неможливо з технічних причин.
Детальні рекомендації з оптимальної яскравості для тих чи інших умов можна знайти в спеціальних джерелах. Тут же відзначимо, що вибирати по даному показнику в будь-якому разі варто з деяким запасом. Як вже говорилося вище, при збільшенні яскравості знижується контрастність і якість перенесення кольорів, і для досягнення бажаної якості картинки, можливо, доведеться використовувати проєктор на зниженій яскравості.
Відповідно, при виборі за цим параметром потрібно враховувати, в яких умовах планується використовувати проєктор. Так, для офісного або шкільного/університетського застосування бажана яскравість не нижче 3000 лм — це дозволяє отримувати нормальну видимість, не затінюючи приміщення. Зі свого боку, серед топових моделей зустрічається і вельми невисока яскравість, оскільки подібні проєктори зазвичай встановлюються в спеціально призначених для них приміщеннях з хорошою затемненностью. А в ультракомпактних пристроях досягти високої яскравості неможливо з технічних причин.
Детальні рекомендації з оптимальної яскравості для тих чи інших умов можна знайти в спеціальних джерелах. Тут же відзначимо, що вибирати по даному показнику в будь-якому разі варто з деяким запасом. Як вже говорилося вище, при збільшенні яскравості знижується контрастність і якість перенесення кольорів, і для досягнення бажаної якості картинки, можливо, доведеться використовувати проєктор на зниженій яскравості.
Яскравість ANSI-люмен
Цей параметр багато в чому визначає здатність проєктора працювати в освітленому приміщенні. Для темної кімнати вистачить і 1000 лм, щоб картинка проєкції була яскравою, насиченою, ясно і зрозуміло. Але під час роботи в освітленому приміщенні проєктора потрібно буде як мінімум 3500-4000 лм. Не варто плутати значення ANSI-люмен і Peak lumens. Це два різних стандарту яскравості. Щоб перевести один тип яскравості в інший, потрібно помножити Peak lumens на 10-12. У підсумку вийде приблизне значення ANSI-Lumens.
Втім, фахівці не рекомендують гнатися за високими значеннями яскравості ANSI-люмен. Існує маса професійних проєкторів з яскравістю до 3500 лм. Чим менше яскравість, тим нижче енергоспоживання, а разом з цим збільшується і термін служби освітлювача. Зрозуміло, якщо проєктор встановлений в робочому офісі або навчальної аудиторії, де необхідне хороше освітлення, рекомендується купувати модель з яскравістю ANSI-Lumens від 4000 лм і вище.
Статична контрастність
Статична контрастність зображення, забезпечуваного проєктором.
Статичною контрастністю називають максимальну різницю між найяскравішим білим світлом і самим темним чорним, яку проєктор може забезпечити в межах одного кадру. На відміну від динамічної контрастності (див. нижче), даний параметр описує не умовні, а цілком реальні можливості пристрою, досяжні без застосування будь-яких додаткових хитрувань на зразок авторегулювання яскравості. Нагадаємо, що від контрастності залежить якість передачі кольору і деталізація, чим вище цей показник — тим менша ймовірність, що на яскравих або темних ділянках деталі виявляться нерозрізненними.
Статичною контрастністю називають максимальну різницю між найяскравішим білим світлом і самим темним чорним, яку проєктор може забезпечити в межах одного кадру. На відміну від динамічної контрастності (див. нижче), даний параметр описує не умовні, а цілком реальні можливості пристрою, досяжні без застосування будь-яких додаткових хитрувань на зразок авторегулювання яскравості. Нагадаємо, що від контрастності залежить якість передачі кольору і деталізація, чим вище цей показник — тим менша ймовірність, що на яскравих або темних ділянках деталі виявляться нерозрізненними.
Динамічна контрастність
Динамічна контрастність зображення, забезпечувана проєктором.
Динамічна контрастність — це співвідношення між найяскравішим білим і самим темним чорним кольором, які здатний видати проєктор. Нагадаємо, що від контрастності залежить якість передачі кольору і деталізація, чим вище цей показник — тим менша ймовірність, що на яскравих або темних ділянках деталі виявляться нерозрізненними. Однак динамічна контрастність є досить специфічним параметром. Річ у тім, що при його підрахунку враховується самий яскравий білий на максимальних налаштуваннях яскравості і самий темний чорний — на мінімальних. У результаті цифри в цій графі можуть бути дуже вражаючими, однак досягти такої контрастності в межах одного кадру неможливо.
Ввівши цей параметр, виробники пішли на певну хитрість. Однак не можна сказати, що динамічна контрастність не має взагалі ніякого відношення до якості зображення. У проєкторах може застосовуватися автоматичне управління яскравістю, при якому загальна яскравість залежно від «картинки» на екрані може підвищуватися або знижуватися. Такий формат роботи заснований на тому, що людському оку не потрібні занадто яскраві ділянки на загальному темному тлі і дуже темні — на яскравому, зображення нормально сприймається і без цього. Максимальний перепад яскравості, досяжний у такому режимі роботи, якраз і описується динамічною контрастністю.
Динамічна контрастність — це співвідношення між найяскравішим білим і самим темним чорним кольором, які здатний видати проєктор. Нагадаємо, що від контрастності залежить якість передачі кольору і деталізація, чим вище цей показник — тим менша ймовірність, що на яскравих або темних ділянках деталі виявляться нерозрізненними. Однак динамічна контрастність є досить специфічним параметром. Річ у тім, що при його підрахунку враховується самий яскравий білий на максимальних налаштуваннях яскравості і самий темний чорний — на мінімальних. У результаті цифри в цій графі можуть бути дуже вражаючими, однак досягти такої контрастності в межах одного кадру неможливо.
Ввівши цей параметр, виробники пішли на певну хитрість. Однак не можна сказати, що динамічна контрастність не має взагалі ніякого відношення до якості зображення. У проєкторах може застосовуватися автоматичне управління яскравістю, при якому загальна яскравість залежно від «картинки» на екрані може підвищуватися або знижуватися. Такий формат роботи заснований на тому, що людському оку не потрібні занадто яскраві ділянки на загальному темному тлі і дуже темні — на яскравому, зображення нормально сприймається і без цього. Максимальний перепад яскравості, досяжний у такому режимі роботи, якраз і описується динамічною контрастністю.
Передача кольору
Кількість окремих колірних відтінків, що здатний відобразити проєктор.
Мінімальним показником для сучасної проекційної техніки фактично є 16 млн кольорів (точніше, 16,7 млн — це стандартне число, пов'язане з особливостями цифрової обробки зображення). У найбільш прогресивних моделях це значення може перевищувати 1 млрд. Однак тут варто враховувати два нюанси: по-перше, людське око здатне розпізнати всього близько 10 млн колірних відтінків, по-друге, жодне сучасне пристрій виведення зображення (проєктори, монітори тощо) не здатне охопити весь спектр кольорів, видимих оком. Тому вражаючі характеристики кольору є маркетинговим ходом, ніж реальним показником якості зображення, і на практиці має сенс звертати увагу на інші характеристики насамперед яскравість і контрастність (див. вище), а також специфічні дані на зразок діаграми колірного охоплення.
Мінімальним показником для сучасної проекційної техніки фактично є 16 млн кольорів (точніше, 16,7 млн — це стандартне число, пов'язане з особливостями цифрової обробки зображення). У найбільш прогресивних моделях це значення може перевищувати 1 млрд. Однак тут варто враховувати два нюанси: по-перше, людське око здатне розпізнати всього близько 10 млн колірних відтінків, по-друге, жодне сучасне пристрій виведення зображення (проєктори, монітори тощо) не здатне охопити весь спектр кольорів, видимих оком. Тому вражаючі характеристики кольору є маркетинговим ходом, ніж реальним показником якості зображення, і на практиці має сенс звертати увагу на інші характеристики насамперед яскравість і контрастність (див. вище), а також специфічні дані на зразок діаграми колірного охоплення.
Частота рядкової розгортки
Частота рядкової розгортки, підтримувана проєктором.
Цей параметр актуальний під час роботи з аналоговим відеосигналом. У такому відео зображення формується порядково: по черзі обводить кожен піксель в рядку, потім підсвічується наступний рядок і т. д. Частота рядкової розгортки описує, скільки разів в секунду промінь підсвічування пробігає від краю до краю екрана. Для нормального відтворення проєктор повинен підтримувати ту ж частоту розгортки, з якої записаний вхідний сигнал. Втім, у більшості моделей підтримується досить широкий діапазон частот, і проблем з підтримкою не виникає. Також відзначимо, що якщо ви не є професіоналом, то при виборі проєктора цілком можна орієнтуватися на частоту кадрової розгортки (див. нижче) — цей параметр більш простий і наочний, а підтримка певної частоти кадрів автоматично означає підтримку відповідної частоти рядків.
Цей параметр актуальний під час роботи з аналоговим відеосигналом. У такому відео зображення формується порядково: по черзі обводить кожен піксель в рядку, потім підсвічується наступний рядок і т. д. Частота рядкової розгортки описує, скільки разів в секунду промінь підсвічування пробігає від краю до краю екрана. Для нормального відтворення проєктор повинен підтримувати ту ж частоту розгортки, з якої записаний вхідний сигнал. Втім, у більшості моделей підтримується досить широкий діапазон частот, і проблем з підтримкою не виникає. Також відзначимо, що якщо ви не є професіоналом, то при виборі проєктора цілком можна орієнтуватися на частоту кадрової розгортки (див. нижче) — цей параметр більш простий і наочний, а підтримка певної частоти кадрів автоматично означає підтримку відповідної частоти рядків.
Частота кадрової розгортки
Частота кадрової розгортки, простіше кажучи — частота зміни кадрів, підтримувана проєктором.
Для нормального відтворення вкрай бажано, щоб частота кадрів у проєктора збігалася з початковою частотою кадрів відеосигналу. Втім, більшість сучасних моделей підтримує конкретну частоту кадрів, а цілий діапазон частот, причому досить великий.
Зазначимо, що для перегляду більшості відеоматеріалів цілком достатньо діапазону від 24 до 60 кадр/сек. Винятком є 3D-контент, для нього може знадобитися подвоєна частота кадрів, до 120 Гц (докладніше див. «Підтримка 3D»).
Для нормального відтворення вкрай бажано, щоб частота кадрів у проєктора збігалася з початковою частотою кадрів відеосигналу. Втім, більшість сучасних моделей підтримує конкретну частоту кадрів, а цілий діапазон частот, причому досить великий.
Зазначимо, що для перегляду більшості відеоматеріалів цілком достатньо діапазону від 24 до 60 кадр/сек. Винятком є 3D-контент, для нього може знадобитися подвоєна частота кадрів, до 120 Гц (докладніше див. «Підтримка 3D»).
Технологія
Технологія, за якою побудована матриця проєктора.
— DLP. В основі даної технології лежить чип з тисячами поворотних мікродзеркал. Кожне таке дзеркало відповідає одному пікселю і має два фіксованих положення — «світиться» і «затемнене». У більшості DLP-проєкторів матриця одна, а виведення кольорового зображення забезпечується за рахунок т. зв. колірного колеса, завдяки якому проєктор по черзі відображає червоне, зелене і синє зображення; вони змінюються так швидко, що глядач сприймає не окремі кадри, а цілісну кольорову картинку. У порівнянні з LCD-моделями (див. відповідний пункт) такі одноматричні проєктори більш компактні, вони дають більш контрастне зображення з глибоким рівнем чорного (що позитивно впливає на якість чорно-білого зображення). Однак яскравість кольорового зображення у DLP-пристроїв порівняно невисока, крім того, вони схильні до «ефекту веселки»: в динамічних сценах можуть бути помітні кольорові артефакти, що виникають через неспівпадання червоних, зелених і синіх компонентів зображення. Цих недоліків позбавлені триматричні DLP-проєктори; однак обходиться подібна конструкція дуже недешево, тому вона зустрічається нечасто, в основному серед пристроїв преміумкласу.
— LCD. Технологія, заснована на використанні просвічуваних РК-матриць. Таких матриць три, кожна з них просвічується своїм базовим кольором (червоним, зеленим або синім)..., а підсумкова кольорова «картинка» формується з трьох зображень, одночасно накладених одне на одне. Завдяки такому формату роботи можна отримати більш яскраві, насичені кольори, ніж у одноматричних DLP-проєкторах (див. відповідний пункт); крім того, дана технологія повністю позбавлена «ефекту веселки». З її недоліків можна назвати порівняно невисоку контрастність (зокрема, через скромну глибину чорного кольору) і більш великі розміри проєкторів.
— LCD (Liquid Crystal Display) - технологія передачі кольору, заснована на модуляції світла рідкими кристалами. Не варто плутати між собою матриці LCD і 3LCD. Технологія 3LCD формує зображення з трьох окремих світлових потоків, а в матриці LCD зображення випливає відразу з єдиного світового пучка. Матриці цього типу забезпечують стабільне, контрастне і насичене кольорами зображення. Серед недоліків технології можна відзначити «проглядання» світлової решітки, якщо на картинку дивитися з близької відстані. Додатково підкладка LCD-матриць схильна до вигоряння, через що синій колір з часом може почати віддавати жовтизною (відзначимо, що статися це може через тривалий час активної експлуатації). Матриці LCD вимагають періодичного техобслуговування, сервіс зводиться до чищення повітряного фільтра. Проєктор з LCD-матрицею зазвичай мають компактні розміри і невелику вагу, такі моделі схильні до нагрівання, а шумовий поріг знаходиться на позначці вище середнього.
— LCoS. Технологія, що об'єднує в собі властивості DLP та LCD. Як і LCD, передбачає три окремі матриці для трьох базових кольорів (червоний, зелений, синій), а підсумкове кольорове зображення формується за рахунок одночасного накладення цих трьох компонентів. Відмінність же полягає в тому, що в LCoS-проєкторах матриці не просвітні, а відображаючі. Завдяки цьому можна добитися відмінної контрастності (як у DLP) в поєднанні з яскравими, якісними кольорами без «ефекту веселки» (як в LCD). Головний недолік цієї технології — значна вартість, через що вона застосовується в основному в проєкторах преміумкласу.
— DLP. В основі даної технології лежить чип з тисячами поворотних мікродзеркал. Кожне таке дзеркало відповідає одному пікселю і має два фіксованих положення — «світиться» і «затемнене». У більшості DLP-проєкторів матриця одна, а виведення кольорового зображення забезпечується за рахунок т. зв. колірного колеса, завдяки якому проєктор по черзі відображає червоне, зелене і синє зображення; вони змінюються так швидко, що глядач сприймає не окремі кадри, а цілісну кольорову картинку. У порівнянні з LCD-моделями (див. відповідний пункт) такі одноматричні проєктори більш компактні, вони дають більш контрастне зображення з глибоким рівнем чорного (що позитивно впливає на якість чорно-білого зображення). Однак яскравість кольорового зображення у DLP-пристроїв порівняно невисока, крім того, вони схильні до «ефекту веселки»: в динамічних сценах можуть бути помітні кольорові артефакти, що виникають через неспівпадання червоних, зелених і синіх компонентів зображення. Цих недоліків позбавлені триматричні DLP-проєктори; однак обходиться подібна конструкція дуже недешево, тому вона зустрічається нечасто, в основному серед пристроїв преміумкласу.
— LCD. Технологія, заснована на використанні просвічуваних РК-матриць. Таких матриць три, кожна з них просвічується своїм базовим кольором (червоним, зеленим або синім)..., а підсумкова кольорова «картинка» формується з трьох зображень, одночасно накладених одне на одне. Завдяки такому формату роботи можна отримати більш яскраві, насичені кольори, ніж у одноматричних DLP-проєкторах (див. відповідний пункт); крім того, дана технологія повністю позбавлена «ефекту веселки». З її недоліків можна назвати порівняно невисоку контрастність (зокрема, через скромну глибину чорного кольору) і більш великі розміри проєкторів.
— LCD (Liquid Crystal Display) - технологія передачі кольору, заснована на модуляції світла рідкими кристалами. Не варто плутати між собою матриці LCD і 3LCD. Технологія 3LCD формує зображення з трьох окремих світлових потоків, а в матриці LCD зображення випливає відразу з єдиного світового пучка. Матриці цього типу забезпечують стабільне, контрастне і насичене кольорами зображення. Серед недоліків технології можна відзначити «проглядання» світлової решітки, якщо на картинку дивитися з близької відстані. Додатково підкладка LCD-матриць схильна до вигоряння, через що синій колір з часом може почати віддавати жовтизною (відзначимо, що статися це може через тривалий час активної експлуатації). Матриці LCD вимагають періодичного техобслуговування, сервіс зводиться до чищення повітряного фільтра. Проєктор з LCD-матрицею зазвичай мають компактні розміри і невелику вагу, такі моделі схильні до нагрівання, а шумовий поріг знаходиться на позначці вище середнього.
— LCoS. Технологія, що об'єднує в собі властивості DLP та LCD. Як і LCD, передбачає три окремі матриці для трьох базових кольорів (червоний, зелений, синій), а підсумкове кольорове зображення формується за рахунок одночасного накладення цих трьох компонентів. Відмінність же полягає в тому, що в LCoS-проєкторах матриці не просвітні, а відображаючі. Завдяки цьому можна добитися відмінної контрастності (як у DLP) в поєднанні з яскравими, якісними кольорами без «ефекту веселки» (як в LCD). Головний недолік цієї технології — значна вартість, через що вона застосовується в основному в проєкторах преміумкласу.
Розмір матриці
Розмір матриці впливає на глибину і підсумкове якість зображення. Чим більша матриця, тим більше світла вона здатна обробляти, а значить картинка буде виходити більш чіткої і структурованою. Середньостатистичний проєктор має матрицю розміром 0,5-0,7", в проєкторах високого класу використовуються матриці 1,2-1,5" і більше того.
Реальна роздільна здатність
Нативна роздільна здатність зображення, що видається матрицею проектора.
Мінімумом для сучасних проекторів фактично є стандарт VGA, що передбачає роздільну здатність 800x600 або близьку до нього. Найскромніший із сучасних стандартів високої роздільної здатності — HD (720) ; класичний розмір такого кадру – 1280х720, але у проекторах зустрічаються й інші варіанти (аж до 1920х720). Більше просунутий HD-формат - Full HD (1080), також має кілька варіацій (найпопулярніша - 1920х1080). А серед висококласних проекторів зустрічаються моделі стандартів Quad HD, Ultra HD (4K) і навіть Ultra HD (8K).
Загалом чим вище роздільна здатність — тим більш чітку та деталізовану картинку здатний видати проектор. З іншого боку, цей показник безпосередньо позначається на вартості, а всі переваги високого дозволу можна оцінити лише в тому випадку, якщо контент, що відтворюється, теж йому відповідає. Зазначимо, що сучасні проектори можуть працювати і з більш високими роздільними здатностями, ніж «рідне» — докладніше див. «Максимальна роздільна здатність відео».
Мінімумом для сучасних проекторів фактично є стандарт VGA, що передбачає роздільну здатність 800x600 або близьку до нього. Найскромніший із сучасних стандартів високої роздільної здатності — HD (720) ; класичний розмір такого кадру – 1280х720, але у проекторах зустрічаються й інші варіанти (аж до 1920х720). Більше просунутий HD-формат - Full HD (1080), також має кілька варіацій (найпопулярніша - 1920х1080). А серед висококласних проекторів зустрічаються моделі стандартів Quad HD, Ultra HD (4K) і навіть Ultra HD (8K).
Загалом чим вище роздільна здатність — тим більш чітку та деталізовану картинку здатний видати проектор. З іншого боку, цей показник безпосередньо позначається на вартості, а всі переваги високого дозволу можна оцінити лише в тому випадку, якщо контент, що відтворюється, теж йому відповідає. Зазначимо, що сучасні проектори можуть працювати і з більш високими роздільними здатностями, ніж «рідне» — докладніше див. «Максимальна роздільна здатність відео».
Макс. роздільна здатність відео
Фактична максимальна роздільна здатність кадру, який проектор здатний обробити і вивести на екран.
Багато моделей допускають трансляцію зображень у вищій роздільній здатності, ніж реальна роздільна здатність матриці проектора (див. вище). Наприклад, відео формату 1920х1080 можна вивести на пристрої з розміром кадру 1024х768. Однак якість такого зображення буде помітно нижчою, ніж на проекторі, який спочатку має роздільну здатність 1920х1080.
Максимальна роздільна здатність тісно в'яжеться як із загальною якістю картинки, наприклад і з діагоналлю проекційного екрану. Чим вище роздільна здатність, тим чіткішими стають деталі зображення. Зрозуміло, в облік слід брати і розмір екрана. Справа в тому, що на проекційній поверхні 40 – 50″ особливої різниці між форматами Quad HD та 4K не буде. Картинка з високою роздільною здатністю зможе проявити себе на дійсно великому екрані.
Багато моделей допускають трансляцію зображень у вищій роздільній здатності, ніж реальна роздільна здатність матриці проектора (див. вище). Наприклад, відео формату 1920х1080 можна вивести на пристрої з розміром кадру 1024х768. Однак якість такого зображення буде помітно нижчою, ніж на проекторі, який спочатку має роздільну здатність 1920х1080.
Максимальна роздільна здатність тісно в'яжеться як із загальною якістю картинки, наприклад і з діагоналлю проекційного екрану. Чим вище роздільна здатність, тим чіткішими стають деталі зображення. Зрозуміло, в облік слід брати і розмір екрана. Справа в тому, що на проекційній поверхні 40 – 50″ особливої різниці між форматами Quad HD та 4K не буде. Картинка з високою роздільною здатністю зможе проявити себе на дійсно великому екрані.
Підтримка форматів зображення
Формати зображення, що підтримуються проєктором.
Під форматом у даному випадку мається на увазі співвідношення сторін зображення. Загальне правило таке: проєктор повинен підтримувати той самий формат, у якому записаний початковий контент. В іншому випадку зображення буде або розтягнутим по висоті або ширині, або із чорними смугами по бокам або знизу. Конкретно ж формати можна поділити на три основні категорії:
— Традиційні, або прямокутні. Класичні формати, у яких висота картинки не набагато менше ширини. Найбільш популярні варіанти — 4:3, широко застосовувався в аналоговому TV, і 5:4, поширений у комп'ютерній техніці. Традиційні формати добре підходять для презентацій, роботи з документами і графіками та інших аналогічних завдань.
— Широкоекранні — формати, у яких ширина кадру значно (більше ніж у 1.5 рази) перевищує висоту. Найпопулярніші з таких стандартів — 16:9 і 16:10. Такі співвідношення сторін добре підходять для ігор і фільмів; зокрема, більшість контенту у високій роздільній здатності (HD 720p і вище) записано саме в широкоекранному форматі.
— Надширокі. Формати ще більшої ширини, ніж описані вище широкоекранні — наприклад, 21:9. Використовуються переважно в кінематографії.
Варто зазначити, що чимало сучасних проєкторів здатні працювати відразу з декількома видами форматів — наприклад, з класичним...4:3 і ширококутним 16:9.
Під форматом у даному випадку мається на увазі співвідношення сторін зображення. Загальне правило таке: проєктор повинен підтримувати той самий формат, у якому записаний початковий контент. В іншому випадку зображення буде або розтягнутим по висоті або ширині, або із чорними смугами по бокам або знизу. Конкретно ж формати можна поділити на три основні категорії:
— Традиційні, або прямокутні. Класичні формати, у яких висота картинки не набагато менше ширини. Найбільш популярні варіанти — 4:3, широко застосовувався в аналоговому TV, і 5:4, поширений у комп'ютерній техніці. Традиційні формати добре підходять для презентацій, роботи з документами і графіками та інших аналогічних завдань.
— Широкоекранні — формати, у яких ширина кадру значно (більше ніж у 1.5 рази) перевищує висоту. Найпопулярніші з таких стандартів — 16:9 і 16:10. Такі співвідношення сторін добре підходять для ігор і фільмів; зокрема, більшість контенту у високій роздільній здатності (HD 720p і вище) записано саме в широкоекранному форматі.
— Надширокі. Формати ще більшої ширини, ніж описані вище широкоекранні — наприклад, 21:9. Використовуються переважно в кінематографії.
Варто зазначити, що чимало сучасних проєкторів здатні працювати відразу з декількома видами форматів — наприклад, з класичним...4:3 і ширококутним 16:9.
Підтримка HDR
Підтримка проєктором технології HDR — розширеного динамічного діапазону.
Ця технологія дозволяє розширити діапазон яскравості, який відображається в межах одного кадру — простіше кажучи, одночасно виводити на екран і дуже яскраві, і дуже темні кольори. За рахунок цього помітно поліпшується передача кольору; крім того, на дуже яскравих або дуже темних ділянках кадру залишаються видимими дрібні деталі, які на звичайному зображенні були б не видно. Водночас варто відзначити, що всі переваги HDR стають помітні лише на висококласному екрані при максимальному затемненні. Крім того, дана функція помітно впливає на вартість проєктора, та й відтворений контент першопочатково повинен бути записаний в HDR — причому із застосуванням саме тією технологією, яку підтримує проєктор (цей момент можна уточнити по інструкції). У світлі цього підтримка HDR зустрічається переважно серед висококласних моделей для домашніх кінотеатрів (див. «Основне призначення»).
Ця технологія дозволяє розширити діапазон яскравості, який відображається в межах одного кадру — простіше кажучи, одночасно виводити на екран і дуже яскраві, і дуже темні кольори. За рахунок цього помітно поліпшується передача кольору; крім того, на дуже яскравих або дуже темних ділянках кадру залишаються видимими дрібні деталі, які на звичайному зображенні були б не видно. Водночас варто відзначити, що всі переваги HDR стають помітні лише на висококласному екрані при максимальному затемненні. Крім того, дана функція помітно впливає на вартість проєктора, та й відтворений контент першопочатково повинен бути записаний в HDR — причому із застосуванням саме тією технологією, яку підтримує проєктор (цей момент можна уточнити по інструкції). У світлі цього підтримка HDR зустрічається переважно серед висококласних моделей для домашніх кінотеатрів (див. «Основне призначення»).
IMAX Enhanced
Знак відповідності IMAX Enhanced присвоюється проекторам, які відповідають вимогам сертифікації відеопристроїв від компанії IMAX Corporation. Він застосовується до потокового мовлення та контенту Blu-Ray, знятого на камери IMAX або обробленого за допомогою спеціального програмного забезпечення DMR (Digital Media Remastering). Для отримання сертифіката IMAX Enhanced проєктор повинен мати роздільну здатність 4К, 10-бітове представлення кольорів, підтримувати формати HDR10 і HDR10+, а також звук формату DTS:X. Глядачі ж за підсумком одержують можливість насолоджуватися іммерсивним ефектом IMAX-кінотеатру у себе вдома.
Покращення яскравості / контрастності
Підтримка проєктором тієї чи іншої технології покращення яскравості / контрастності.
Зазвичай, в даному випадку мається на увазі програмне оброблення зображення, з таким розрахунком, щоб покращити яскравість і/або контрастність (при необхідності). Конкретні способи оброблення можуть бути різними — зокрема, в деяких випадках фактично йдеться про перетворення звичайного контенту в HDR, а деякі виробники взагалі не уточнюють технічних подробиць. Ефективність різних технологій також може бути різною, до того ж вона сильно залежить від конкретного контенту: в одних випадках поліпшення буде очевидним, в інших воно може виявитися практично непомітним.
Зазвичай, в даному випадку мається на увазі програмне оброблення зображення, з таким розрахунком, щоб покращити яскравість і/або контрастність (при необхідності). Конкретні способи оброблення можуть бути різними — зокрема, в деяких випадках фактично йдеться про перетворення звичайного контенту в HDR, а деякі виробники взагалі не уточнюють технічних подробиць. Ефективність різних технологій також може бути різною, до того ж вона сильно залежить від конкретного контенту: в одних випадках поліпшення буде очевидним, в інших воно може виявитися практично непомітним.
Покращення кольору
Підтримка проєктором тієї чи іншої технології покращення кольору.
Такі технології звичайно передбачають програмне оброблення зображення — для забезпечення більш яскравих і/або достовірних кольорів. Конкретні способи оброблення можуть бути різними, деякі виробники взагалі не уточнюють технічних подробиць, обмежуючись рекламними заявами. Ефект від використання таких технологій теж може розрізнятися: в деяких випадках він добре помітний, в інших — майже відсутній, залежно від особливостей картинки.
Такі технології звичайно передбачають програмне оброблення зображення — для забезпечення більш яскравих і/або достовірних кольорів. Конкретні способи оброблення можуть бути різними, деякі виробники взагалі не уточнюють технічних подробиць, обмежуючись рекламними заявами. Ефект від використання таких технологій теж може розрізнятися: в деяких випадках він добре помітний, в інших — майже відсутній, залежно від особливостей картинки.
Покращення чорного
Підтримка проєктором тієї чи іншої технології покращення чорного.
Глибокий чорний колір не менш важливий для зображення, ніж якісна передача інших кольорів. При цьому досягти його не так просто, як це може здатися на перший погляд: чорні ділянки екрана можуть виглядати недостатньо темними. У світлі цього в сучасних проєкторах і застосовуються різні додаткові технології покращення чорного.
Глибокий чорний колір не менш важливий для зображення, ніж якісна передача інших кольорів. При цьому досягти його не так просто, як це може здатися на перший погляд: чорні ділянки екрана можуть виглядати недостатньо темними. У світлі цього в сучасних проєкторах і застосовуються різні додаткові технології покращення чорного.
Покращення роздільної здатності
Технологія поліпшення роздільної здатності використовує програмні алгоритми, що дають можливість підвищити якість картинки. Покращення роздільної здатності дозволяє зробити текстури більш чіткими. Для цього існує маса способів: зниження шуму, підвищення контрастності, корекція кольорів та ін. Зрозуміло, на істотний результат при поліпшенні роздільної здатності програмним способом можна не розраховувати, але помітний ефект вони здатні забезпечити. Поліпшення роздільної здатності може виявитися дуже корисним у випадках, коли проєктор виводить зображення на великий екран, захоплюючи максимально можливу діагональ.
Зворотна проєкція
Можливість роботи проєктора в режимі зворотної проєкції («віддзеркалювання» зображення).
Існує два основних різновиди зворотної проєкції. Найчастіше в проєкторах зустрічається горизонтальне відззеркалювання — воно застосовується при установці пристрою за просвітні екраном. Вертикальна інверсія, зі свого боку, використовується в проєкторах з фіксованою корекції трапецеїдальних спотворень — через особливості конструкції при кріпленні під стелею такі пристрої необхідно перевертати підставою вгору, що потребує відповідної корекції відображуваного зображення.
Існує два основних різновиди зворотної проєкції. Найчастіше в проєкторах зустрічається горизонтальне відззеркалювання — воно застосовується при установці пристрою за просвітні екраном. Вертикальна інверсія, зі свого боку, використовується в проєкторах з фіксованою корекції трапецеїдальних спотворень — через особливості конструкції при кріпленні під стелею такі пристрої необхідно перевертати підставою вгору, що потребує відповідної корекції відображуваного зображення.
Проекційна відстань
Це дистанція між екраном і проєктором. Від дистанції безпосередньо залежить розмір проектованої картинки. Чим далі відвести проєктор від екрана, тим більшим буде зображення. Не потрібно забувати, що при збільшенні проекційної відстані розсіюється якість зображення, картинка втрачає насиченість відтінків, текстури стають більш розмитими. А при сильному наближенні вона стає дрібним, втрачається весь сенс використання проєктора.
У проекційної відстані є свої межі. Виробник зазвичай вказує мінімальне і максимальне значення проекційної відстані. У проєкторів з короткофокусним об'єктивом навіть при малому проекційному відстані можна отримати велике зображення.
Проекційна відстань, мін
Найменша відстань до екрану, на якому можна використовувати проєктор. Зазвичай, вказується мінімальна відстань, при якому зображення з проєктора залишається зосередженим.
Цей параметр особливо важливий у тому випадку, якщо пристрій належить розміщувати на невеликій відстані від екрану (наприклад, у тісному приміщенні). Деякі сучасні проєктори здатні нормально працювати вже на відстані в 10 – 20 см. Також відзначимо, що проекційні відстані визначаються насамперед об'єктивом, і якщо початковий діапазон цих відстаней вас не влаштовує — можливо, ситуацію можна вирішити заміною оптики.
Цей параметр особливо важливий у тому випадку, якщо пристрій належить розміщувати на невеликій відстані від екрану (наприклад, у тісному приміщенні). Деякі сучасні проєктори здатні нормально працювати вже на відстані в 10 – 20 см. Також відзначимо, що проекційні відстані визначаються насамперед об'єктивом, і якщо початковий діапазон цих відстаней вас не влаштовує — можливо, ситуацію можна вирішити заміною оптики.
Проекційна відстань, макс
Найбільша відстань до екрану, на якому можна використовувати проєктор. Це максимальна відстань, на якому зображення залишається у фокусі і зберігає прийнятну яскравість — як мінімум, достатню для перегляду в затемненому приміщенні на високоякісному екрані.
Вибирати за цим параметром потрібно з урахуванням передбачуваних умов експлуатації і відстаней, з якими доведеться мати справу. При цьому не завадить мати певний запас по максимальній відстані — оскільки, як уже говорилося, воно зазвичай вказується для ідеального екрану і затемненого приміщення, а такі умови далеко не завжди. Також зазначимо, що хоча проекційні відстані залежать від об'єктива, далеко не кожен проєктор зі змінним об'єктивом допускає установку більш «далекобійної» оптики, ніж штатна — у пристрої може просто не вистачити яскравості на збільшену дистанцію.
Вибирати за цим параметром потрібно з урахуванням передбачуваних умов експлуатації і відстаней, з якими доведеться мати справу. При цьому не завадить мати певний запас по максимальній відстані — оскільки, як уже говорилося, воно зазвичай вказується для ідеального екрану і затемненого приміщення, а такі умови далеко не завжди. Також зазначимо, що хоча проекційні відстані залежать від об'єктива, далеко не кожен проєктор зі змінним об'єктивом допускає установку більш «далекобійної» оптики, ніж штатна — у пристрої може просто не вистачити яскравості на збільшену дистанцію.
Діагональ зображення
Діагональ зображення, що видається проєктором. Зазвичай, вказується у вигляді діапазону — від найменшої, на мінімальному проекційному відстані, до найбільшої, на максимальному. Про проекційних відстанях докладніше див. вище; тут же варто сказати, що вибір по діагоналі залежить як від відстані між екраном і глядачами, так і від формату застосування проєктора. Наприклад, для перегляду відео оптимальним варіантом вважається ситуація, коли відстань від глядача до зображення відповідає 3 – 4 діагоналях, а для роботи з презентаціями може стати в нагоді і відносно велика картинка. Більш детальні рекомендації для різних ситуацій можна знайти в спеціальних джерелах; тут лише нагадаємо, що зображення повинно поміщатися на екран, використовуваний з проєктором.
Проєкційний коефіцієнт
Проєкційна відстань проєктора має життєво важливе значення у визначенні того, яких розмірів використовувати проєкційний екран і як далеко він повинен знаходитися від проєктора. Більшість проєкторів має змінну величину проєкційного співвідношення. У крайніх положеннях це ширококутний режим (найменша величина) і режим телеобьектива (найбільша величина). Знаючи ці величини, можна визначити діапазон проекційних відстаней, в межах якого необхідно помістити проєктор, щоб проецируемое зображення збігалося з заданими розмірами проєкційного екрану.
За цим значенням потрібно перевіряти або ставити оптичне збільшення. Більше значення ділимо на менше значення, отримуємо цифру, наприклад 1,33-2,16:1.
Якщо хочемо для певного розміру картинки порахувати чи підійде даний проєктор робимо так: 1,33*3(ширина картинки)=відстань на якому повинен висіти проєктор.
За цим значенням потрібно перевіряти або ставити оптичне збільшення. Більше значення ділимо на менше значення, отримуємо цифру, наприклад 1,33-2,16:1.
Якщо хочемо для певного розміру картинки порахувати чи підійде даний проєктор робимо так: 1,33*3(ширина картинки)=відстань на якому повинен висіти проєктор.
Проєкційний коефіцієнт, мін
Цей показник дозволяє розрахувати мінімальну відстань, з якого зображення буде чітким і розбірливим. Якщо помножити мінімальний проєкційний коефіцієнт на ширину екрану, вийде значення мінімального проекційної відстані, з якого допустимо переглядати зображення. Значення мінімального проєкційного коефіцієнта залежить від особливостей оптичної схеми, визначається виробником і наводиться у паспортних даних пристрою.
Проєкційний коефіцієнт, макс
Цей показник дозволяє розрахувати максимальну проєкційна відстань, при перегляді з якого зображення буде виглядати чітким і розбірливим. Так, множення ширини екрана на максимальний проєкційний коефіцієнт дає значення максимального проекційної відстані. Зі свого боку максимальне проєкційна відстань дозволяє зрозуміти, наскільки далеко можна ставити проєктор від екрану. Значення максимального проєкційного коефіцієнта визначається оптичною схемою проєктора, воно обчислюється виробником і вноситься в паспорт пристрою.
Оптичне збільшення
Кратність оптичного збільшення, яку здатний забезпечити проєктор.
Оптичне збільшення зображення здійснюється за рахунок роботи лінз в об'єктиві проєктора. При такому збільшенні змінюється розмір зображення повністю; це може стати в нагоді як для підлаштування «картинки» під розмір екрану, так і для детального перегляду окремих деталей (головне, щоб ці деталі зі збільшенням не вилізли за межі екрана). В цілому оптичне збільшення вважається прогресивнішим, ніж цифрове, тому що воно дає змогу регулювати діагональ, не переміщуючи проєктор, і зберігає початкову роздільну здатність «картинки» незалежно від кратності. Щоправда, об'єктиви з такою можливістю («зум-об'єктиви») складніші і дорожчі за фіксовану оптику, проте різниця в ціні практично непомітна на тлі вартості самих проєкторів.
Оптичне збільшення зображення здійснюється за рахунок роботи лінз в об'єктиві проєктора. При такому збільшенні змінюється розмір зображення повністю; це може стати в нагоді як для підлаштування «картинки» під розмір екрану, так і для детального перегляду окремих деталей (головне, щоб ці деталі зі збільшенням не вилізли за межі екрана). В цілому оптичне збільшення вважається прогресивнішим, ніж цифрове, тому що воно дає змогу регулювати діагональ, не переміщуючи проєктор, і зберігає початкову роздільну здатність «картинки» незалежно від кратності. Щоправда, об'єктиви з такою можливістю («зум-об'єктиви») складніші і дорожчі за фіксовану оптику, проте різниця в ціні практично непомітна на тлі вартості самих проєкторів.
Цифрове збільшення
Ступінь цифрового збільшення, забезпечувана проєктором.
Збільшити діагональ цифровим способом неможливо, тому в даному випадку мова звичайно йде про збільшення зображення в межах наявної діагоналі. Таким чином можна, наприклад, «розтягнути» фотографію або схему на весь екран, прибравши рамки по краях, збільшити окремий фрагмент зображення для більш детального розгляду, і т. ін. А в деяких моделях під цифровим збільшенням мається на увазі, по суті, зменшення, коли замість всієї матриці використовується тільки її частину. Це може стати в нагоді, якщо в оригінальному розмірі зображення не поміщається на екран.
Варто відзначити, що і в тому, і в іншому випадку робота «зума» пов'язана зі зниженням роздільної здатності і деяким погіршенням загальної якості картинки.
Збільшити діагональ цифровим способом неможливо, тому в даному випадку мова звичайно йде про збільшення зображення в межах наявної діагоналі. Таким чином можна, наприклад, «розтягнути» фотографію або схему на весь екран, прибравши рамки по краях, збільшити окремий фрагмент зображення для більш детального розгляду, і т. ін. А в деяких моделях під цифровим збільшенням мається на увазі, по суті, зменшення, коли замість всієї матриці використовується тільки її частину. Це може стати в нагоді, якщо в оригінальному розмірі зображення не поміщається на екран.
Варто відзначити, що і в тому, і в іншому випадку робота «зума» пов'язана зі зниженням роздільної здатності і деяким погіршенням загальної якості картинки.
Масштаб і фокусування
Тип масштабування та фокусування, передбачений у конструкції проєктора.
Ці процедури здійснюються за рахунок руху окремих елементів об'єктиву та зміни його загальних оптичних властивостей. Згаданий рух може забезпечуватися різними способами, на цій підставі виділяють такі різновиди масштабування та фокусування:
- Ручна. Як випливає з назви, у цьому випадку користувач повинен вручну регулювати оптику проєктора (найчастіше повертаючи спеціальні кільця на об'єктиві). Достоїнствами цього варіанта є простота, невисока вартість та надійність. З іншого боку, дистанційне керування масштабуванням і фокусуванням у таких проєкторах не застосовується, що може викликати проблеми, особливо при установці пристрою у важкодоступному місці (наприклад, під стелею).
- Моторизована. Системи масштабування та фокусування, що мають привід електромотора. Така конструкція дає змогу керувати оптикою проєктора дистанційно - наприклад, з пульта дистанційного керування або через порт керування RS-232 (див. нижче). Її головними недоліками є складність та висока вартість.
У моделях, що постачаються без об'єктиву (див. нижче), цей параметр вказується по тому, чи підтримуються пристроєм об'єктиви з моторами. Якщо таку оптику можна встановити на проектор - його відносять до моторизованих моделей, інакше - до ручних.
Ці процедури здійснюються за рахунок руху окремих елементів об'єктиву та зміни його загальних оптичних властивостей. Згаданий рух може забезпечуватися різними способами, на цій підставі виділяють такі різновиди масштабування та фокусування:
- Ручна. Як випливає з назви, у цьому випадку користувач повинен вручну регулювати оптику проєктора (найчастіше повертаючи спеціальні кільця на об'єктиві). Достоїнствами цього варіанта є простота, невисока вартість та надійність. З іншого боку, дистанційне керування масштабуванням і фокусуванням у таких проєкторах не застосовується, що може викликати проблеми, особливо при установці пристрою у важкодоступному місці (наприклад, під стелею).
- Моторизована. Системи масштабування та фокусування, що мають привід електромотора. Така конструкція дає змогу керувати оптикою проєктора дистанційно - наприклад, з пульта дистанційного керування або через порт керування RS-232 (див. нижче). Її головними недоліками є складність та висока вартість.
У моделях, що постачаються без об'єктиву (див. нижче), цей параметр вказується по тому, чи підтримуються пристроєм об'єктиви з моторами. Якщо таку оптику можна встановити на проектор - його відносять до моторизованих моделей, інакше - до ручних.
Автофокус
Автоматичний фокус налаштовує оптимальну різкість зображення без допомоги користувача. Дана опція буде вкрай корисною, якщо проєктор доводиться часто переносити з місця на місце — в такому випадку користувачу не доведеться вручну крутити регулятор фокусної відстані, щоб налаштувати оптимальну різкість картинки. В основі автоматичного фокусу лежить використання спеціального датчика (далекоміра), який визначає відстань до екрану. Знаючи відстань і проєкційний коефіцієнт (див. відповідний пункт) автоматика проєктора налаштовує фокус об'єктива. Проєктори з автоматичним фокусом оснащуються об'єктивом з моторчиком, який і крутить регулятор фокусної відстані.
Автотрапеція
Автоматичне вирівнювання картинки при зміщенні проєктора в бік від екрану. Якщо центральна вісь проєкційного променя не збігається з центральною віссю екрану, то виникає ефект у вигляді так званої «трапеції». Проєктор використовує спеціальний програмний алгоритм, щоб емулювати збіг центрування екрану і проєкційного променя. На якості передачі кольору або глибині текстур це не відображається, але зображення вдається вирівняти. Функція автотрапеції працює на основі датчика наближення, який оцінює різницю між розмірами країв картинки. Якщо виникає трапеція, проєктор без участі користувача вирівнює зображення.
Зсув об'єктива
Наявність у проєктора рухомого об'єктива, здатного рухатися як мінімум по вертикалі, а у найбільш прогресивних моделях — також по горизонталі. Ця функція дозволяє налаштувати розташування «картинки» щодо екрану — найчастіше мова йде про те, щоб виставити зображення строго по центру. Використовувати для цього рухливий об'єктив набагато простіше, ніж переміщувати сам проєктор і екран. Тому подібні моделі зі зсувом об'єктива можуть виявитися вельми корисні для тих, хто не впевнений в тому, що місце установки буде оптимально відповідати розташуванню екрану.
Корекція трапеції
Технологія, що дозволяє відкоригувати трапецеїдальних спотворення на зображенні, що видаються проєктором.
Ідеальне розташування для проєктора — строго навпроти центру екрану (на перпендикулярі, що проходить через центр), однак на практиці пристрій нерідко доводиться розташовувати вище або нижче, а іноді — ще й ліворуч/праворуч. Через це зображення спотворюється: наприклад, якщо проєктор розташований високо, нижня частина «картинки» виходить ширше верхньої. Корекція трапеції дозволяє виправити подібні спотворення, привівши зображення в норму. Зазначимо, що вона може здійснюватися за рахунок цифрової обробки і кілька знижувати якість зображення; проте, якщо немає можливості встановити проєктор в ідеальному стані, без корекції не обійтися.
Ідеальне розташування для проєктора — строго навпроти центру екрану (на перпендикулярі, що проходить через центр), однак на практиці пристрій нерідко доводиться розташовувати вище або нижче, а іноді — ще й ліворуч/праворуч. Через це зображення спотворюється: наприклад, якщо проєктор розташований високо, нижня частина «картинки» виходить ширше верхньої. Корекція трапеції дозволяє виправити подібні спотворення, привівши зображення в норму. Зазначимо, що вона може здійснюватися за рахунок цифрової обробки і кілька знижувати якість зображення; проте, якщо немає можливості встановити проєктор в ідеальному стані, без корекції не обійтися.
Корекція трапеції (верт), ±
Корекція трапеції по вертикалі дає змогу вирівняти картинку при зміщенні проєкційного променя від центру екрану у вертикальній площині. Тобто, якщо проєктор підвішений до стелі і світить у напрямку зверху вниз, виникає вертикальна трапеція. А функція корекції трапеції по вертикалі якраз дає змогу вирівняти картинку.
Здебільшого проєктори здатні коригувати лише трапецію у вертикальній площині. Але трапеція може бути і горизонтальною, якщо проєкційний промінь зміщений від центру екрану в горизонтальній площині. Прогресивні моделі нерідко оснащуються функцією автокорекції трапеції (див. відповідний пункт). В даному випадку трапеція вирівнюється в повністю автоматичному режимі, без участі користувача.
Корекція трапеції (гор), ±
Корекція трапеції по горизонталі дає змогу вирівняти картинку, якщо проєкційний промінь зміщений від центру екрану в горизонтальній площині. Горизонтальна трапеція виникає в тих випадках, коли проєктор світить на екран не зверху, як здебільшого, а з бокової сторони. Горизонтальна трапеція часто поєднується з вертикальною. У цьому випадку необхідно коректувати спотворення як по горизонталі, так і по вертикалі.
Проєктори з можливістю корекції горизонтальної трапеції практично завжди мають можливість корекції трапеції і по вертикалі (див. відповідний пункт).
Можливості
— Датчик освітлення. Датчик, що визначає рівень навколишньої освітленості. Найчастіше використовується для автоматичного налаштування яскравості проєктора під поточні умови. Наприклад, в затемненому приміщенні висока яскравість не потрібна, а при денному світлі, навпаки, без неї не обійтися. Регулювати режим роботи можна і вручну, але зручніше, коли проєктор робить це автоматично.
— Підтримка DLNA. Технологія DLNA.призначена для об'єднання домашньої електроніки в єдину мережу та обміну контентом в реальному часі. Однією з її переваг є те, що DLNA-пристрої гарантовано сумісні між собою незалежно від моделі і виробника. У проєкторі ця функція може використовуватися, наприклад, для перегляду на великому екрані фільму з жорсткого диска комп'ютера, або для виведення на цей екран Інтернет-трансляції, першопочатково відкритої на планшеті. Працює DLNA на базі звичайної локальної мережі, з підключенням через LAN (див. «Порти управління») або Wi-Fi (див. нижче).
— Підтримка MHL. Наявність у проєктора входів HDMI з підтримкою стандарту MHL. Даний стандарт застосовується для трансляції відео і аудіо з мобільних гаджетів (через microUSB) на зовнішні пристрої. Відповідно, ця особливість стане в нагоді тим, хто планує підключати до проєктора смартфони та іншу портативну техніку. При цьому MHL-гаджет, підключений до сумісного H...DMI-порту, може ще й заряджатися в процесі. Зазначимо, що вивести сигнал MHL можна і на звичайний HDMI-порт, однак для цього знадобиться перехідник, а функція зарядки буде недоступна.
— Картинка в картинці. Можливість відтворення на одному екрані одночасно двох каналів: основного і додаткового (в окремому маленькому віконці). Звук при цьому відтворюється тільки для основного каналу. Такий режим дає змогу, наприклад, пропустити перерву у футбольному матчі і не запізнитися до другого тайму. Зазначимо, що для роботи цієї функції зображення повинні надходити з різних джерел, наприклад, з двох різних тюнерів, або з тюнера і зовнішнього пристрою (DVD-плеєра, медіацентру тощо).
— Протокол PJ-Link. Підтримка проєктором протоколу PJ-Link. Це службовий стандарт, розроблений для управління проєкторами через локальні мережі (зазвичай по LAN або HDBaseT, див. «Порт управління»). Все обладнання з підтримкою PJ-Link (проєктори, контролери) повністю взаємно сумісно незалежно від марки і виробника, що значно полегшує побудову мереж з декількох проєкторів і заміну окремих компонентів у таких мережах.
— Підтримка 3D. Підтримка 3D передбачає можливість відтворення об'ємного стереоскопічного зображення. В основі 3D-картинки можуть знаходитися різні технології. Традиційно розрізняють технології активного (див. відповідний пункт), пасивного (див. відповідний пункт) і гібридного 3D. Для перегляду об'ємного зображення необхідні спеціальні окуляри. У випадку з активним 3D в окуляри вбудовуються спеціальні шторки, які працюють від автономного джерела живлення. Для пасивного і гібридного 3D достатньо звичайних 3D-окулярів без автономного живлення. — Активний 3D. Технологія активного 3D побудована на принципі поперемінного мерехтіння картинки. Мерехтіння зображення на екрані синхронізується з мерехтінням лінз в окулярах, в результаті кожне око отримує окреме зображення, що і робить картинку об'ємною. Головною перевагою активного 3D є можливість перегляду зображення без зниження вихідної якості картинки. На екран можна дивитися під будь-яким кутом і з будь-якого положення, зображення при цьому все одно буде об'ємним. З недоліків можна виділити наявність деякого навантаження на очі, яке виникає через регулярне мерехтіння лінз в окулярах. Також активні 3D-окуляри можуть дещо затемнювати вихідну яскравість зображення. Додатково окуляри цього типу досить дорого коштують. — Пасивне 3D. Пасивне 3D передбачає виведення на екран подвійного зображення. У пасивних 3D окулярах використовуються спеціальні лінзи, які відсікають дублюючу картинку таким чином, що кожне око бачить тільки призначене для нього зображення, що і створює ілюзію об'ємної картинки. Головною перевагою пасивного 3D є відсутність навантаження на очі, яке характерне для активного мерехтливого 3D. Окуляри для пасивного 3D недорого коштують.
— Інтерактивне перо. Підтримка проєктором технології інтерактивних пер. Така технологія дає змогу фактично перетворити зображення, що проєктується, на інтерактивну дошку: за допомогою пера можна малювати, писати і робити позначки на зображенні, яке проєктується, що буває особливо корисно під час презентацій та освітніх заходів. Варто враховувати, що найбільш пера та додаткове обладнання для їх роботи можуть не входити до комплекту постачання.
— Мультимедійний (аеропульт). Аеропультом називають пристрої, що мають гіроскоп, який дає змогу не просто перемикати пункти меню клавішами «↑», «↓», а використовувати пульт в ролі мишки. При направленні його на екран з'явиться курсор, який переміщується у напрямку пульта. Тим самми управління стає простіше і швидше.
— Управління голосом. Підтримка проєктором голосового управління дає змогу диктувати певні команди через пульт ДУ. Однак охоплює голосове управління не всі функції і точність розпізнавання може вимагати повторного введення команди. Якщо вам потрібен більше широкий асортимент функцій, тоді зверніть увагу на голосовий асистент.
— Голосовий асистент. Вже давно управління пристроями переходить на голосові команди. Для цього використовуються певні інтерфейси і системи. Найпопулярніші це Amazon Alexa і Google Assistant. Для «яблучних» пристроїв це Apple Siri, але така техніка не представлена в проєкторах. При цьому на відміну від функції управління голосом голосовий помічник не просто включає ту чи іншу функцію, режим, робить голосніше, тихіше, а дає змогу виконувати певні операції в додатках, як-то запустити в Youtube потрібний кліп або відобразити погоду у браузері.
— Підтримка DLNA. Технологія DLNA.призначена для об'єднання домашньої електроніки в єдину мережу та обміну контентом в реальному часі. Однією з її переваг є те, що DLNA-пристрої гарантовано сумісні між собою незалежно від моделі і виробника. У проєкторі ця функція може використовуватися, наприклад, для перегляду на великому екрані фільму з жорсткого диска комп'ютера, або для виведення на цей екран Інтернет-трансляції, першопочатково відкритої на планшеті. Працює DLNA на базі звичайної локальної мережі, з підключенням через LAN (див. «Порти управління») або Wi-Fi (див. нижче).
— Підтримка MHL. Наявність у проєктора входів HDMI з підтримкою стандарту MHL. Даний стандарт застосовується для трансляції відео і аудіо з мобільних гаджетів (через microUSB) на зовнішні пристрої. Відповідно, ця особливість стане в нагоді тим, хто планує підключати до проєктора смартфони та іншу портативну техніку. При цьому MHL-гаджет, підключений до сумісного H...DMI-порту, може ще й заряджатися в процесі. Зазначимо, що вивести сигнал MHL можна і на звичайний HDMI-порт, однак для цього знадобиться перехідник, а функція зарядки буде недоступна.
— Картинка в картинці. Можливість відтворення на одному екрані одночасно двох каналів: основного і додаткового (в окремому маленькому віконці). Звук при цьому відтворюється тільки для основного каналу. Такий режим дає змогу, наприклад, пропустити перерву у футбольному матчі і не запізнитися до другого тайму. Зазначимо, що для роботи цієї функції зображення повинні надходити з різних джерел, наприклад, з двох різних тюнерів, або з тюнера і зовнішнього пристрою (DVD-плеєра, медіацентру тощо).
— Протокол PJ-Link. Підтримка проєктором протоколу PJ-Link. Це службовий стандарт, розроблений для управління проєкторами через локальні мережі (зазвичай по LAN або HDBaseT, див. «Порт управління»). Все обладнання з підтримкою PJ-Link (проєктори, контролери) повністю взаємно сумісно незалежно від марки і виробника, що значно полегшує побудову мереж з декількох проєкторів і заміну окремих компонентів у таких мережах.
— Підтримка 3D. Підтримка 3D передбачає можливість відтворення об'ємного стереоскопічного зображення. В основі 3D-картинки можуть знаходитися різні технології. Традиційно розрізняють технології активного (див. відповідний пункт), пасивного (див. відповідний пункт) і гібридного 3D. Для перегляду об'ємного зображення необхідні спеціальні окуляри. У випадку з активним 3D в окуляри вбудовуються спеціальні шторки, які працюють від автономного джерела живлення. Для пасивного і гібридного 3D достатньо звичайних 3D-окулярів без автономного живлення. — Активний 3D. Технологія активного 3D побудована на принципі поперемінного мерехтіння картинки. Мерехтіння зображення на екрані синхронізується з мерехтінням лінз в окулярах, в результаті кожне око отримує окреме зображення, що і робить картинку об'ємною. Головною перевагою активного 3D є можливість перегляду зображення без зниження вихідної якості картинки. На екран можна дивитися під будь-яким кутом і з будь-якого положення, зображення при цьому все одно буде об'ємним. З недоліків можна виділити наявність деякого навантаження на очі, яке виникає через регулярне мерехтіння лінз в окулярах. Також активні 3D-окуляри можуть дещо затемнювати вихідну яскравість зображення. Додатково окуляри цього типу досить дорого коштують. — Пасивне 3D. Пасивне 3D передбачає виведення на екран подвійного зображення. У пасивних 3D окулярах використовуються спеціальні лінзи, які відсікають дублюючу картинку таким чином, що кожне око бачить тільки призначене для нього зображення, що і створює ілюзію об'ємної картинки. Головною перевагою пасивного 3D є відсутність навантаження на очі, яке характерне для активного мерехтливого 3D. Окуляри для пасивного 3D недорого коштують.
— Інтерактивне перо. Підтримка проєктором технології інтерактивних пер. Така технологія дає змогу фактично перетворити зображення, що проєктується, на інтерактивну дошку: за допомогою пера можна малювати, писати і робити позначки на зображенні, яке проєктується, що буває особливо корисно під час презентацій та освітніх заходів. Варто враховувати, що найбільш пера та додаткове обладнання для їх роботи можуть не входити до комплекту постачання.
— Мультимедійний (аеропульт). Аеропультом називають пристрої, що мають гіроскоп, який дає змогу не просто перемикати пункти меню клавішами «↑», «↓», а використовувати пульт в ролі мишки. При направленні його на екран з'явиться курсор, який переміщується у напрямку пульта. Тим самми управління стає простіше і швидше.
— Управління голосом. Підтримка проєктором голосового управління дає змогу диктувати певні команди через пульт ДУ. Однак охоплює голосове управління не всі функції і точність розпізнавання може вимагати повторного введення команди. Якщо вам потрібен більше широкий асортимент функцій, тоді зверніть увагу на голосовий асистент.
— Голосовий асистент. Вже давно управління пристроями переходить на голосові команди. Для цього використовуються певні інтерфейси і системи. Найпопулярніші це Amazon Alexa і Google Assistant. Для «яблучних» пристроїв це Apple Siri, але така техніка не представлена в проєкторах. При цьому на відміну від функції управління голосом голосовий помічник не просто включає ту чи іншу функцію, режим, робить голосніше, тихіше, а дає змогу виконувати певні операції в додатках, як-то запустити в Youtube потрібний кліп або відобразити погоду у браузері.
Bluetooth
Версія Bluetooth, підтримувана проєктором.
Сама по собі технологія Bluetooth розроблена для прямого бездротового з'єднання між різними пристроями. У проєкторах таке з'єднання найчастіше використовується для трансляції звуку на бездротові навушники або колонки; можливі й інші варіанти застосування Bluetooth (наприклад, підключення пульта ДУ), однак вони зустрічаються рідко. У світлі цього можна не звертати особливої уваги на конкретну версію Bluetooth, підтримувану проєктором — всі версії сумісні між собою як мінімум за базовим функціоналом (включаючи передачу звуку).
Сама по собі технологія Bluetooth розроблена для прямого бездротового з'єднання між різними пристроями. У проєкторах таке з'єднання найчастіше використовується для трансляції звуку на бездротові навушники або колонки; можливі й інші варіанти застосування Bluetooth (наприклад, підключення пульта ДУ), однак вони зустрічаються рідко. У світлі цього можна не звертати особливої уваги на конкретну версію Bluetooth, підтримувану проєктором — всі версії сумісні між собою як мінімум за базовим функціоналом (включаючи передачу звуку).
Wi-Fi
Стандарт Wi-Fi, підтримуваний проєктором.
Wi-Fi відомий в основному як спосіб бездротового підключення до Інтернету та локальних мереж. Крім того, з відносно недавніх пір ця технологія використовується також для прямого з'єднання між бездротовими пристроями. Відповідно, способи застосування Wi-Fi в проєкторах теж можуть бути різними. Так, одні моделі здатні підключатися до локальних мереж для роботи з контентом по DLNA (див. вище); в інших таке підключення використовується для управління з комп'ютера або іншого мережевого пристрою; в третіх «пульт ДУ» на зразок смартфона або планшета може підключатися через Wi-Fi безпосередньо.
Що ж стосується версій Wi-Fi, то найбільш популярні в сучасній техніці варіанти — Wi-Fi 4 (802.11 n) і Wi-Fi 5 (802.11 ac) — цілком сумісні між собою, а різниця між ними в даному випадку не критична. Тому на ці подробиці можна не звертати особливої уваги при виборі.
Зустрічаються також проєктори Wi-Fi ready, які з коробки не мають Wi-Fi, але при підключенні відповідного адаптера (купується додатково) здатні до бездротового з'єднання .
Wi-Fi відомий в основному як спосіб бездротового підключення до Інтернету та локальних мереж. Крім того, з відносно недавніх пір ця технологія використовується також для прямого з'єднання між бездротовими пристроями. Відповідно, способи застосування Wi-Fi в проєкторах теж можуть бути різними. Так, одні моделі здатні підключатися до локальних мереж для роботи з контентом по DLNA (див. вище); в інших таке підключення використовується для управління з комп'ютера або іншого мережевого пристрою; в третіх «пульт ДУ» на зразок смартфона або планшета може підключатися через Wi-Fi безпосередньо.
Що ж стосується версій Wi-Fi, то найбільш популярні в сучасній техніці варіанти — Wi-Fi 4 (802.11 n) і Wi-Fi 5 (802.11 ac) — цілком сумісні між собою, а різниця між ними в даному випадку не критична. Тому на ці подробиці можна не звертати особливої уваги при виборі.
Зустрічаються також проєктори Wi-Fi ready, які з коробки не мають Wi-Fi, але при підключенні відповідного адаптера (купується додатково) здатні до бездротового з'єднання .
AirPlay
Підтримка проєктором технології AirPlay. Мова тут може йти як про оригінальну технологією (коли вказана просто наявність AirPlay, без уточнень), так і про версії v.2 — сумісність з цією версією прямо вказується в характеристиках.
Загалом AirPlay являє собою фірмову технологію Apple, призначену переважно для трансляції відео - та аудіосигналу з iPhone, iPad і інших «яблучних» гаджетів на зовнішні відтворюючі пристрої. Так що спеціально шукати такий проєктор має сенс в основному в тому випадку, якщо ви плануєте транслювати на нього контент з гаджетів Apple. Втім, в якості джерела сигналу може виступати і техніка сторонніх виробників – наприклад, ноутбук з встановленим iTunes (або іншим сумісним плеєром). У будь-якому разі трансляція здійснюється по Wi-Fi, пристрої при цьому повинні знаходитися в межах однієї мережі. Пропускної здатності AirPlay вистачає для роботи з відео в HD-роздільній здатності, а передаючий гаджет при такій трансляції відіграє ще й роль пульта ДУ для приймаючого пристрою.
Зі свого боку, AirPlay v.2 стала розвитком і удосконаленням оригінальної AirPlay. У випадку проєкторів головним нововведенням можна назвати можливість керувати відтворенням через голосового асистента Siri.
Загалом AirPlay являє собою фірмову технологію Apple, призначену переважно для трансляції відео - та аудіосигналу з iPhone, iPad і інших «яблучних» гаджетів на зовнішні відтворюючі пристрої. Так що спеціально шукати такий проєктор має сенс в основному в тому випадку, якщо ви плануєте транслювати на нього контент з гаджетів Apple. Втім, в якості джерела сигналу може виступати і техніка сторонніх виробників – наприклад, ноутбук з встановленим iTunes (або іншим сумісним плеєром). У будь-якому разі трансляція здійснюється по Wi-Fi, пристрої при цьому повинні знаходитися в межах однієї мережі. Пропускної здатності AirPlay вистачає для роботи з відео в HD-роздільній здатності, а передаючий гаджет при такій трансляції відіграє ще й роль пульта ДУ для приймаючого пристрою.
Зі свого боку, AirPlay v.2 стала розвитком і удосконаленням оригінальної AirPlay. У випадку проєкторів головним нововведенням можна назвати можливість керувати відтворенням через голосового асистента Siri.
Chromecast
Технологія Chromecast дозволяє легко і швидко виводити на проєктор потокове відео і аудіо зі смартфона, планшета або комп'ютера. По суті, Chromecast є мережевим медіаплеєром, адже попередньо налаштувавши дану функцію, можна по бездротовому інтерфейсу вивести на проєктор записане на смартфон відео буквально в один дотик. Як правило, функцією Chromecast оснащуються проєктори з Android TV Smart TV.
Miracast
Технологія Miracast призначена для передачі потокового відео по бездротовому каналу IEEE 802.11 n. Дана технологія добре пристосована для трансляції «важкого» високоякісного контенту. Завдяки Miracast можна в лічені секунди вивести на проєктор відео зі смартфона або картинку на екрані планшета/ноутбука. Miracast можна вважати додатковим додатком Wi-Fi Direct.
Процесор
Процесор виконує функцію конверсії вхідного сигналу, від його типу багато в чому залежить загальна якість зображення. Чим могутніша процесор використовується в проєкторі, тим більшою глибиною текстур буде володіти картинка. Зрозуміло, потужні високопродуктивні процесори зустрічаються в основному лише в просунутих проєкторах. Бюджетні ж моделі проєкторів отримують рядовий процесор з базовими можливостями.
Оперативна пам'ять
Об'єм оперативної пам'яті (RAM), встановленої в проєкторі.
Цей параметр актуальне насамперед для пристроїв з ОС Android на борту (див. вище), і навіть для них він є довідковим, ніж реально значущим. В теорії більшу кількість RAM означає більш високу продуктивність і здатність справлятися з ресурсоємними завданнями. На практиці ж «оперативки» зазвичай цілком вистачає не тільки для попередньо встановленого ПЗ, доступного з коробки, але і для додаткових додатків, що завантажуються самим користувачем. Винятки зустрічаються лише серед найбільш «ненажерливих» програм, таких як ігри; однак на проєктор подібні програми встановлюються вкрай рідко.
Цей параметр актуальне насамперед для пристроїв з ОС Android на борту (див. вище), і навіть для них він є довідковим, ніж реально значущим. В теорії більшу кількість RAM означає більш високу продуктивність і здатність справлятися з ресурсоємними завданнями. На практиці ж «оперативки» зазвичай цілком вистачає не тільки для попередньо встановленого ПЗ, доступного з коробки, але і для додаткових додатків, що завантажуються самим користувачем. Винятки зустрічаються лише серед найбільш «ненажерливих» програм, таких як ігри; однак на проєктор подібні програми встановлюються вкрай рідко.
Вбудована пам'ять
Об'єм вбудованої пам'яті, встановленої в проєкторі.
Наявність вбудованого накопичувача дозволяє зберігати різний контент — перш за все відео і фото — в самому проєкторі і переглядати його безпосередньо, не підключаючи зовнішніх пристроїв. Крім того, в пристроях під ОС Android (див. вище) цей же накопичувач використовується для установки додаткового ПЗ.
Оцінюючи обсяги доступної пам'яті, варто пам'ятати, що її частина неминуче буде зайнята програмної прошивкою. У деяких моделях проєкторів є альтернатива вбудованого накопичувача у вигляді слота під карти пам'яті (див. нижче).
Наявність вбудованого накопичувача дозволяє зберігати різний контент — перш за все відео і фото — в самому проєкторі і переглядати його безпосередньо, не підключаючи зовнішніх пристроїв. Крім того, в пристроях під ОС Android (див. вище) цей же накопичувач використовується для установки додаткового ПЗ.
Оцінюючи обсяги доступної пам'яті, варто пам'ятати, що її частина неминуче буде зайнята програмної прошивкою. У деяких моделях проєкторів є альтернатива вбудованого накопичувача у вигляді слота під карти пам'яті (див. нижче).
Кардридер
Пристрій, що дозволяє проєктора працювати зі змінними картами пам'яті. Способи такої роботи можуть бути різними. Найчастіше кардридер передбачає можливість прямого відтворення відео та/або фото з карти. Це особливо зручно для перегляду матеріалів, знятих на фотоапарат або відеокамеру: більшість таких пристроїв веде запис саме на карти пам'яті. Більш прогресивні функції можуть включати обмін файлами між додатковою картою і вбудованим накопичувачем проєктора, оновлення прошивки через картку і навіть установку на неї додаткових програм (у моделях під управлінням ОС Android, див. вище).
Зазвичай, сучасні проєктори оснащуються слотами SD, а деякі портативні моделі — microSD. І той, і інший формат має кілька підвидів, не завжди сумісних між собою, так що можливість роботи з конкретною картою варто уточнювати окремо.
Зазвичай, сучасні проєктори оснащуються слотами SD, а деякі портативні моделі — microSD. І той, і інший формат має кілька підвидів, не завжди сумісних між собою, так що можливість роботи з конкретною картою варто уточнювати окремо.
USB 2.0
Кількість роз'ємів USB 2.0, передбачене в проєкторі.
Не варто плутати ці роз'єми USB slave (див. «Порти управління») — в даному випадку мова йде про порти USB для різної периферії. Найчастіше ці порти використовуються для прямого відтворення контенту з флешок та інших накопичувачів (наприклад, зовнішніх HDD). При цьому зазначимо, що в деяких проєкторах перегляд відео недоступний (лише фото), в інших може підтримуватися дуже обмежений набір форматів. Тим не менш, пряме підключення нерідко виявляється більш зручним, ніж перегляд через комп'ютер або інше додаткове пристрій. Також порти USB можуть застосовуватися в інших цілях, наприклад, для оновлення прошивки, обміну файлами між флешкою і вбудованим накопичувачем проєктора або навіть для клавіатур/мишей (в пристроях Android, див. вище).
Сам стандарт USB 2.0 вважається застарілим, однак для проєкторів його цілком достатньо, а понад нова периферія повністю сумісна з такими роз'ємами. При цьому до проєктора рідко доводиться підключати більше одного зовнішнього пристрою за раз, тому і моделей більш ніж з одним USB 2.0 випускається трохи.
Не варто плутати ці роз'єми USB slave (див. «Порти управління») — в даному випадку мова йде про порти USB для різної периферії. Найчастіше ці порти використовуються для прямого відтворення контенту з флешок та інших накопичувачів (наприклад, зовнішніх HDD). При цьому зазначимо, що в деяких проєкторах перегляд відео недоступний (лише фото), в інших може підтримуватися дуже обмежений набір форматів. Тим не менш, пряме підключення нерідко виявляється більш зручним, ніж перегляд через комп'ютер або інше додаткове пристрій. Також порти USB можуть застосовуватися в інших цілях, наприклад, для оновлення прошивки, обміну файлами між флешкою і вбудованим накопичувачем проєктора або навіть для клавіатур/мишей (в пристроях Android, див. вище).
Сам стандарт USB 2.0 вважається застарілим, однак для проєкторів його цілком достатньо, а понад нова периферія повністю сумісна з такими роз'ємами. При цьому до проєктора рідко доводиться підключати більше одного зовнішнього пристрою за раз, тому і моделей більш ніж з одним USB 2.0 випускається трохи.
USB 3.2 gen1 (3.0)
Кількість портів USB 3.2 gen1, передбачених у проєкторі. Першопочатково цей інтерфейс називався USB 3.0, пізніше USB 3.1 gen1.
В будь-якому випадку, USB є найпопулярнішим сучасним інтерфейсом для підключення до комп'ютера різної периферії — від клавіатур, мишей і флешок до вельми оригінальних пристроїв. USB 3.2 gen1 є спадкоємцем популярного USB 2.0, збільшену в 10 разів швидкістю передачі даних (до 4,8 Гбіт/с) і підвищеною потужністю живлення. При цьому до такого роз'єму можна підключити і периферію більш ранніх стандартів — головне, щоб вона мала повнорозмірний штекер USB A. Що стосується кількості, то чим більше в проєкторі USB-портів — тим більше пристроїв до нього можна підключити без використання розгалужувачів.
В будь-якому випадку, USB є найпопулярнішим сучасним інтерфейсом для підключення до комп'ютера різної периферії — від клавіатур, мишей і флешок до вельми оригінальних пристроїв. USB 3.2 gen1 є спадкоємцем популярного USB 2.0, збільшену в 10 разів швидкістю передачі даних (до 4,8 Гбіт/с) і підвищеною потужністю живлення. При цьому до такого роз'єму можна підключити і периферію більш ранніх стандартів — головне, щоб вона мала повнорозмірний штекер USB A. Що стосується кількості, то чим більше в проєкторі USB-портів — тим більше пристроїв до нього можна підключити без використання розгалужувачів.
USB C
Кількість портів USB-C, передбачене в проєкторі. Роз'єми USB-C відрізняються від звичайних USB меншими розмірами і симетричною конструкцією (штекер можна вставити в гніздо будь стороною). І як попередник, може мати різний інтерфейс (3.2 gen1 і 3.2 gen2), що відрізняється по швидкості — 5 і 10 Гбіт/с відповідно.
Що стосується кількості портів, то чим воно більше, тим більше USB-C периферії можна підключити до проєктора одночасно.
Що стосується кількості портів, то чим воно більше, тим більше USB-C периферії можна підключити до проєктора одночасно.
Кількість динаміків
Кількість вбудованих динаміків, передбачених у проєкторі.
Саме по собі наявність динаміків дозволяє відтворювати звук (наприклад, супровід до коротким відео) без колонок та іншого додаткового обладнання. Правда, якість такого відтворення зазвичай виходить невисоким, для чистого достовірного звуку все одно знадобиться зовнішня акустика. Проте в деяких випадках цього цілком достатньо; крім того, існують проєктори з прогресивними вбудованими динаміками.
Самих же динаміків може бути один або два. У першому випадку мова йде лише про відтворення монофонічного звуку, без якого-небудь ефекту об'ємності. А два динаміка вже являють собою стереосистему. Сабвуфер вважається окремою функцією і ніяк не позначається в даному пункті на кількість динаміків.
Саме по собі наявність динаміків дозволяє відтворювати звук (наприклад, супровід до коротким відео) без колонок та іншого додаткового обладнання. Правда, якість такого відтворення зазвичай виходить невисоким, для чистого достовірного звуку все одно знадобиться зовнішня акустика. Проте в деяких випадках цього цілком достатньо; крім того, існують проєктори з прогресивними вбудованими динаміками.
Самих же динаміків може бути один або два. У першому випадку мова йде лише про відтворення монофонічного звуку, без якого-небудь ефекту об'ємності. А два динаміка вже являють собою стереосистему. Сабвуфер вважається окремою функцією і ніяк не позначається в даному пункті на кількість динаміків.
Сабвуфер
Наявність у проєкторі вбудованого сабвуфера.
Сабвуфер являє собою спеціалізований динамік, що дозволяє поліпшити звучання низьких частот, досягти потужного і насиченого баса. Такі можливості особливо важливі при перегляді гостросюжетних фільмів з великою кількістю пострілів і вибухів, а також концертів. Однак незважаючи на те, що проєктор з сабвуфером однозначно буде звучати краще, ніж пристрій без такого динаміка, з низки причин дана функція зустрічається вкрай рідко. Одна з таких причин — те, що вбудовані сабвуфери поступаються окремо стоїть динамікам за якістю і потужності звуку, і для серйозних завдань (зразок побудови домашнього кінотеатру) зазвичай потрібен окремий «саб».
Сабвуфер являє собою спеціалізований динамік, що дозволяє поліпшити звучання низьких частот, досягти потужного і насиченого баса. Такі можливості особливо важливі при перегляді гостросюжетних фільмів з великою кількістю пострілів і вибухів, а також концертів. Однак незважаючи на те, що проєктор з сабвуфером однозначно буде звучати краще, ніж пристрій без такого динаміка, з низки причин дана функція зустрічається вкрай рідко. Одна з таких причин — те, що вбудовані сабвуфери поступаються окремо стоїть динамікам за якістю і потужності звуку, і для серйозних завдань (зразок побудови домашнього кінотеатру) зазвичай потрібен окремий «саб».
Потужність звуку
Номінальна потужність акустики, встановленої в проєкторі.
Чим вище ця потужність — тим більш гучний звук може видати пристрій, тим краще його буде чути у великому приміщенні і/або галасливій обстановці. Водночас варто відзначити два нюанси. По-перше, вбудовані динаміки зазвичай робляться порівняно малопотужними — інакше вони займали б занадто багато місця. По-друге, більшість сучасних проєкторів допускають підключення зовнішньої акустики (див. «Аудиороз'єми»), більш потужною, ніж вбудована. Так що звертати увагу на даний показник має сенс у тому випадку, якщо ви першопочатково плануєте використовувати «рідний» звук проєктора. Детальні рекомендації по необхідної потужності для тих чи інших умов можна знайти в спеціальних джерелах.
Чим вище ця потужність — тим більш гучний звук може видати пристрій, тим краще його буде чути у великому приміщенні і/або галасливій обстановці. Водночас варто відзначити два нюанси. По-перше, вбудовані динаміки зазвичай робляться порівняно малопотужними — інакше вони займали б занадто багато місця. По-друге, більшість сучасних проєкторів допускають підключення зовнішньої акустики (див. «Аудиороз'єми»), більш потужною, ніж вбудована. Так що звертати увагу на даний показник має сенс у тому випадку, якщо ви першопочатково плануєте використовувати «рідний» звук проєктора. Детальні рекомендації по необхідної потужності для тих чи інших умов можна знайти в спеціальних джерелах.
Відеороз'єми
Входи для підключення зовнішніх джерел відеосигналу, передбачені в проєкторі.
— VGA. Аналоговий відеоінтерфейс, що вважається застарілим, проте все ще досить популярний; виходи VGA зустрічаються в відеотехніці, а також у деяких комп'ютерних відеокартах. Підтримує роздільні здатності аж до 1280х1024, що дає змогу працювати з відео 720p, однак про більш прогресивні HD-стандарти не йдеться. Передачі аудіосигналу по VGA не передбачається, звуковий супровід для такого відео доведеться підключати окремо.
— DVI. Відеоінтерфейс, застосовуваний в основному для підключення проєктора до комп'ютерів. Першопочатково не передбачав передачі звуку, однак ця можливість поступово впроваджується. В наш час використовується кілька різновидів DVI. Так, за форматом сигналу виділяють чисто цифровий DVI-D і комбінований DVI-I, що підтримує цифрове і аналогове відео. В обох цих різновидах може використовуватися двоканальний формат передачі цифрових даних, при якому максимальна роздільна здатність відео досягає 2560х1600 (в одноканальному вона становить 1920х1200). Роз'єми і штекери DVI-D і DVI-I сумісні між собою при співпадінні за кількістю каналів, або в тому разі, якщо одноканальний відеосигнал підключається до двоканального входу.
— DisplayPort. Цифровий інтерфейс, першопочатково розроблений для підключення РК-моніторів. Сучасні версії за можливостями схожі з HDMI, вони підтримують роздільн...і здатності HD від 1080p і вище, а також передачу багатоканального звуку. Тим не менш, у відеопристроях такі виходи зустрічаються рідко, основною сферою застосування DisplayPort була і залишається комп'ютерна техніка. Зокрема, саме такий роз'єм (а також його зменшену версію miniDisplayPort) штатно використовує у своїх комп'ютерах Apple.
— BNC. Роз'єм байонетного типу, що використовується для підключення коаксіального кабелю. У проєкторах таке з'єднання застосовується для передачі компонентного аналогового відео (див. відповідний пункт) або нестисненого відеосигналу за стандартом SDI. BNC належить до професійних інтерфейсів і зустрічається в проєкторах відповідного класу.
— S-Video. Аналоговий інтерфейс для передачі відеосигналу (без роботи зі звуком). Передбачає два канали для передачі інформації про зображення, в цьому сенсі схожий на описаний нижче компонентний вхід. Однак, з одного боку, S-Video використовує лише один роз'єм замість трьох, з іншого — пропускна здатність у даного інтерфейсу помітно нижче, він не підходить для роздільних здатностей HD, у світлі чого вважається застарілим і зустрічається рідко, в основному у спеціалізованій відеотехніці.
— Композитний. Першопочатково композитним називають аналоговий інтерфейс для передачі відео і звуку, що використовує 3 окремих канали (під відеосигнал і лівий і правий канал аудіо). Проте в даному разі найчастіше мається на увазі лише один роз'єм – для відео; звукові входи в проєкторах вказуються окремо і позначаються як RCA (аудіо) (див. «Аудіороз'єми»). Загалом композитний інтерфейс не відрізняється особливою якістю картинки, до того ж не підходить для передачі HD-зображення і вважається застарілим. З іншого боку, він дуже поширений і зустрічається не тільки в сучасній відеотехніці, але і у відверто застарілій; наприклад, через цей інтерфейс можна підключити до проєктора VHS-відеомагнітофон.
— Компонентний. Інтерфейс, що вважається найпрогресивнішим серед сучасних аналогових відеостандартів. Відеосигнал при такому підключенні поділяється на три компоненти, що передаються по окремим кабелям; це забезпечує хорошу стійкість до перешкод і пропускну здатність, достатню навіть для роботи з роздільними здатностями HD. А ось звук даним інтерфейсом не підтримується.
— VGA. Аналоговий відеоінтерфейс, що вважається застарілим, проте все ще досить популярний; виходи VGA зустрічаються в відеотехніці, а також у деяких комп'ютерних відеокартах. Підтримує роздільні здатності аж до 1280х1024, що дає змогу працювати з відео 720p, однак про більш прогресивні HD-стандарти не йдеться. Передачі аудіосигналу по VGA не передбачається, звуковий супровід для такого відео доведеться підключати окремо.
— DVI. Відеоінтерфейс, застосовуваний в основному для підключення проєктора до комп'ютерів. Першопочатково не передбачав передачі звуку, однак ця можливість поступово впроваджується. В наш час використовується кілька різновидів DVI. Так, за форматом сигналу виділяють чисто цифровий DVI-D і комбінований DVI-I, що підтримує цифрове і аналогове відео. В обох цих різновидах може використовуватися двоканальний формат передачі цифрових даних, при якому максимальна роздільна здатність відео досягає 2560х1600 (в одноканальному вона становить 1920х1200). Роз'єми і штекери DVI-D і DVI-I сумісні між собою при співпадінні за кількістю каналів, або в тому разі, якщо одноканальний відеосигнал підключається до двоканального входу.
— DisplayPort. Цифровий інтерфейс, першопочатково розроблений для підключення РК-моніторів. Сучасні версії за можливостями схожі з HDMI, вони підтримують роздільн...і здатності HD від 1080p і вище, а також передачу багатоканального звуку. Тим не менш, у відеопристроях такі виходи зустрічаються рідко, основною сферою застосування DisplayPort була і залишається комп'ютерна техніка. Зокрема, саме такий роз'єм (а також його зменшену версію miniDisplayPort) штатно використовує у своїх комп'ютерах Apple.
- – DisplayPort v 1.2. DisplayPort v 1.2 має пропускну здатність на рівні 17,28 Гбіт/с. Даний стандарт передачі сигналу має повну підтримку відеоформату FullHD. Частково підтримуються формати QuadHD і 4К.
- DisplayPort v 1.3. Максимальна пропускна здатність DisplayPort v 1.3 становить 25,92 Гбіт/с. Дана версія DisplayPort передбачає повну підтримку форматів FullHD і QuadHD. Частково підтримуються відеорежими в роздільній здатності 4K і 8К.
- DisplayPort v 1.4. Межа пропускної здатності DisplayPort v 1.4 становить 32,4 Гбіт/с. Дана версія DisplayPort характеризується розширеною підтримкою режиму відео 4K, в тому числі і з частотою оновлення кадрів 144 Гц, в той час як у версії DisplayPort 1.3 режим 4К обмежений частотою лише 120 Гц. Як і в попередній версії, DisplayPort 1.4 частково підтримує відеорежими 8К.
— BNC. Роз'єм байонетного типу, що використовується для підключення коаксіального кабелю. У проєкторах таке з'єднання застосовується для передачі компонентного аналогового відео (див. відповідний пункт) або нестисненого відеосигналу за стандартом SDI. BNC належить до професійних інтерфейсів і зустрічається в проєкторах відповідного класу.
— S-Video. Аналоговий інтерфейс для передачі відеосигналу (без роботи зі звуком). Передбачає два канали для передачі інформації про зображення, в цьому сенсі схожий на описаний нижче компонентний вхід. Однак, з одного боку, S-Video використовує лише один роз'єм замість трьох, з іншого — пропускна здатність у даного інтерфейсу помітно нижче, він не підходить для роздільних здатностей HD, у світлі чого вважається застарілим і зустрічається рідко, в основному у спеціалізованій відеотехніці.
— Композитний. Першопочатково композитним називають аналоговий інтерфейс для передачі відео і звуку, що використовує 3 окремих канали (під відеосигнал і лівий і правий канал аудіо). Проте в даному разі найчастіше мається на увазі лише один роз'єм – для відео; звукові входи в проєкторах вказуються окремо і позначаються як RCA (аудіо) (див. «Аудіороз'єми»). Загалом композитний інтерфейс не відрізняється особливою якістю картинки, до того ж не підходить для передачі HD-зображення і вважається застарілим. З іншого боку, він дуже поширений і зустрічається не тільки в сучасній відеотехніці, але і у відверто застарілій; наприклад, через цей інтерфейс можна підключити до проєктора VHS-відеомагнітофон.
— Компонентний. Інтерфейс, що вважається найпрогресивнішим серед сучасних аналогових відеостандартів. Відеосигнал при такому підключенні поділяється на три компоненти, що передаються по окремим кабелям; це забезпечує хорошу стійкість до перешкод і пропускну здатність, достатню навіть для роботи з роздільними здатностями HD. А ось звук даним інтерфейсом не підтримується.
HDMI входів
Кількість HDMI входів, передбачене в проєкторі.
HDMI — це комплексний цифровий інтерфейс, першопочатково створений для роботи з відео високої роздільної здатності і багатоканальним звуком. На сьогоднішній день фактично є загальноприйнятим стандартом, виходи цього типу є в переважній більшості відеопристроїв з підтримкою HD — медіацентрів, Blu-ray плеєрів, комп'ютерних відеокарт і т. ін. Наявність декількох входів HDMI дозволяє одночасно підключити до проєктора кілька джерел сигналу і перемикатися між ними в налаштуваннях проєктора, без необхідності зайвий раз під'єднувати і від'єднувати кабелі.
HDMI — це комплексний цифровий інтерфейс, першопочатково створений для роботи з відео високої роздільної здатності і багатоканальним звуком. На сьогоднішній день фактично є загальноприйнятим стандартом, виходи цього типу є в переважній більшості відеопристроїв з підтримкою HD — медіацентрів, Blu-ray плеєрів, комп'ютерних відеокарт і т. ін. Наявність декількох входів HDMI дозволяє одночасно підключити до проєктора кілька джерел сигналу і перемикатися між ними в налаштуваннях проєктора, без необхідності зайвий раз під'єднувати і від'єднувати кабелі.
Версія HDMI
Версія інтерфейсу HDMI, підтримувана проєктором.
Про інтерфейсі докладніше див. вище, а різні його версії різняться по максимальній роздільній здатності і іншим особливостям:
— v 1.4. Версія, випущена ще в 2009 році. Незважаючи на це, має цілком гідні характеристики, завдяки чому продовжує використовуватися у сучасної відеотехніки. Конкретні можливості HDMI v1.4 включають підтримку 3D, можливість роботи з 4K-відео (4096х2160) з частотою кадрів 24 к/с і з Full HD — на частоті 120 к/с. Крім оригінальної версії, зустрічаються також поліпшені модифікації — v.1.4 a і v.1.4 b; вони відрізняються лише деякими вдосконаленнями, пов'язаними з 3D.
— v 2.0. Стандарт, представлений в 2014 році. Завдяки підвищеній, у порівнянні з v 1.4, пропускної здатності дозволяє передавати 4K відео на швидкості до 60 к/с, а також до 32 каналів і до 4 потоків аудіо одночасно. Крім того, саме в цій версії вперше з'явилася підтримка ультраширокого формату 21:9, а оновлення v2.0a представило сумісність з HDR, з подальшими поліпшеннями цієї функції у версії 2.0 b.
— v 2.1. Версія, випущена в 2017 році і відома також як HDMI Ultra High Speed. Швидкість передачі даних справді була значно збільшена, що дало змогу передбачити підтримку відео аж до 10K на 120 кадрах в секунду. Крім того, були внесені деякі поліпшення, що стосуються HDR. Зазначимо, що підключення по HDMI v2.1 вимагає використання спеціальних кабелів, хоча базові можливості залишаються доступними і п...ід час роботи з звичайними «шнурами».
Про інтерфейсі докладніше див. вище, а різні його версії різняться по максимальній роздільній здатності і іншим особливостям:
— v 1.4. Версія, випущена ще в 2009 році. Незважаючи на це, має цілком гідні характеристики, завдяки чому продовжує використовуватися у сучасної відеотехніки. Конкретні можливості HDMI v1.4 включають підтримку 3D, можливість роботи з 4K-відео (4096х2160) з частотою кадрів 24 к/с і з Full HD — на частоті 120 к/с. Крім оригінальної версії, зустрічаються також поліпшені модифікації — v.1.4 a і v.1.4 b; вони відрізняються лише деякими вдосконаленнями, пов'язаними з 3D.
— v 2.0. Стандарт, представлений в 2014 році. Завдяки підвищеній, у порівнянні з v 1.4, пропускної здатності дозволяє передавати 4K відео на швидкості до 60 к/с, а також до 32 каналів і до 4 потоків аудіо одночасно. Крім того, саме в цій версії вперше з'явилася підтримка ультраширокого формату 21:9, а оновлення v2.0a представило сумісність з HDR, з подальшими поліпшеннями цієї функції у версії 2.0 b.
— v 2.1. Версія, випущена в 2017 році і відома також як HDMI Ultra High Speed. Швидкість передачі даних справді була значно збільшена, що дало змогу передбачити підтримку відео аж до 10K на 120 кадрах в секунду. Крім того, були внесені деякі поліпшення, що стосуються HDR. Зазначимо, що підключення по HDMI v2.1 вимагає використання спеціальних кабелів, хоча базові можливості залишаються доступними і п...ід час роботи з звичайними «шнурами».
Аудіороз'єми
— RCA (аудіо). Аналоговий аудіоінтерфейс, що використовує гнізда RCA («тюльпани»). Залежно від моделі проєктора може служити як входом (наприклад, на додаток до компонентного відеовходу), так і виходом для підключення зовнішніх аудіопристроїв. Зазначимо тільки, що через один роз'єм RCA в даному разі передається тільки один канал звуку, а входом або виходом вважається пара «тюльпанів» (під лівий і правий канал).
— Вхід 3.5 мм (mini-Jack). Такий роз'єм більш компактний, ніж RCA, крім того, він дає змогу працювати з двома каналами стерео через одне гніздо. З іншого боку, з'єднання 3.5 мм менш надійне і більш схильне до перешкод. Тому подібний вхід розрахований в основному на нескладні задачі — на зразок передачі звуку з аудіовиходу ПК або лептопа.
— Вихід 3.5 мм (mini-Jack). Це в будь-якому разі аналоговий вихід, проте конкретне його призначення може бути різним. Так, в деяких проєкторах він грає роль лінійного інтерфейсу і застосовується для виведення аудіосигналу на активну акустику або зовнішній підсилювач. В інших пристроях mini-Jack працює як вихід на навушники. Існують моделі, де ці функції об'єднані в одному роз'ємі.
— Оптичний вихід. Вихід для передачі цифрового аудіосигналу по оптоволоконному кабелю; допускає передачу багатоканального звуку. Примітний повною нечутливістю до електромагнітних переш...код. З іншого боку, оптоволоконний кабель досить крихкий, його потрібно берегти від перегинів і сильних натискувань.
— Вхід для мікрофона. Вхід для підключення до проєктора зовнішнього мікрофона. Скориставшись ним, можна транслювати звук з мікрофону за допомогою власного підсилювача проєктора — наприклад, коментувати презентацію через ті ж динаміки, через які йде основний звуковий супровід.
— Вхід 3.5 мм (mini-Jack). Такий роз'єм більш компактний, ніж RCA, крім того, він дає змогу працювати з двома каналами стерео через одне гніздо. З іншого боку, з'єднання 3.5 мм менш надійне і більш схильне до перешкод. Тому подібний вхід розрахований в основному на нескладні задачі — на зразок передачі звуку з аудіовиходу ПК або лептопа.
— Вихід 3.5 мм (mini-Jack). Це в будь-якому разі аналоговий вихід, проте конкретне його призначення може бути різним. Так, в деяких проєкторах він грає роль лінійного інтерфейсу і застосовується для виведення аудіосигналу на активну акустику або зовнішній підсилювач. В інших пристроях mini-Jack працює як вихід на навушники. Існують моделі, де ці функції об'єднані в одному роз'ємі.
— Оптичний вихід. Вихід для передачі цифрового аудіосигналу по оптоволоконному кабелю; допускає передачу багатоканального звуку. Примітний повною нечутливістю до електромагнітних переш...код. З іншого боку, оптоволоконний кабель досить крихкий, його потрібно берегти від перегинів і сильних натискувань.
— Вхід для мікрофона. Вхід для підключення до проєктора зовнішнього мікрофона. Скориставшись ним, можна транслювати звук з мікрофону за допомогою власного підсилювача проєктора — наприклад, коментувати презентацію через ті ж динаміки, через які йде основний звуковий супровід.
Службові роз'єми
Службові роз'єми для підключення управляючої апаратури, передбачені в конструкції проєктора. Конкретні можливості управління в кожному випадку можуть бути різними, їх варто уточнювати окремо.
— COM (RS-232). Спеціалізований роз'єм, що першопочатково застосовувався в комп'ютерній техніці. Загалом вважається застарілим, серед комп'ютерів зустрічається порівняно рідко, зате дуже популярний в різноманітному спеціалізованому обладнанні.
— USB (slave). Роз'єм для підключення до USB-порту ПК або ноутбука. При такому підключенні проєктор відіграє роль периферійного пристрою, і ним можна керувати з комп'ютера. Крім того, відносно недавно з'явилися портативні проєктори, розраховані на дротове підключення до мобільних гаджетів на зразок смартфонів або планшетів; для них також вказується порт USB (slave), хоча конкретний роз'єм підключення може бути іншим (наприклад, 8-pin в пристроях Apple).
— LAN (RJ45). Стандартний роз'єм для дротового підключення до комп'ютерних мереж. Проєктор, підключений таким способом, працює як мережевий пристрій, доступ до нього (при відповідних налаштуваннях) можна отримати з будь-якого комп'ютера «локалки». Це буває зручніше, ніж використовувати тільки один управляючий комп'ютер. Крім того, через LAN можуть реалізовуватися інші функції — наприклад, DLNA (див. відповідний пункт).
— HDBaseT. Комплексний інтерфейс, який застосовується в основному в професійній техніці (див. «Основне призначення»). По суті є розширеною і доповненої версією описаного вище LAN, використовує такі ж роз'єми і кабелі, однак має більш широкий функціонал. Крім доступу до локальних мереж і Інтернету, HDBaseT забезпечує передачу спеціалізованих сигналів управління, потокового аудіо - і відео і навіть живлення потужністю до 100 Вт.
— 3D Sync. Цей порт дозволяє підключати до проєктора 3D-випромінювач, необхідний для формування об'ємного зображення за активною 3D-технологією (див. відповідний пункт). Відповідно, щоб дивитися стереозображення, необхідно використовувати 3D-окуляри активного типу. Окуляри синхронізуються з 3D-випромінювачем, що дає можливість досягати чіткого і зрозумілого стереофонічного зображення.
— COM (RS-232). Спеціалізований роз'єм, що першопочатково застосовувався в комп'ютерній техніці. Загалом вважається застарілим, серед комп'ютерів зустрічається порівняно рідко, зате дуже популярний в різноманітному спеціалізованому обладнанні.
— USB (slave). Роз'єм для підключення до USB-порту ПК або ноутбука. При такому підключенні проєктор відіграє роль периферійного пристрою, і ним можна керувати з комп'ютера. Крім того, відносно недавно з'явилися портативні проєктори, розраховані на дротове підключення до мобільних гаджетів на зразок смартфонів або планшетів; для них також вказується порт USB (slave), хоча конкретний роз'єм підключення може бути іншим (наприклад, 8-pin в пристроях Apple).
— LAN (RJ45). Стандартний роз'єм для дротового підключення до комп'ютерних мереж. Проєктор, підключений таким способом, працює як мережевий пристрій, доступ до нього (при відповідних налаштуваннях) можна отримати з будь-якого комп'ютера «локалки». Це буває зручніше, ніж використовувати тільки один управляючий комп'ютер. Крім того, через LAN можуть реалізовуватися інші функції — наприклад, DLNA (див. відповідний пункт).
— HDBaseT. Комплексний інтерфейс, який застосовується в основному в професійній техніці (див. «Основне призначення»). По суті є розширеною і доповненої версією описаного вище LAN, використовує такі ж роз'єми і кабелі, однак має більш широкий функціонал. Крім доступу до локальних мереж і Інтернету, HDBaseT забезпечує передачу спеціалізованих сигналів управління, потокового аудіо - і відео і навіть живлення потужністю до 100 Вт.
— 3D Sync. Цей порт дозволяє підключати до проєктора 3D-випромінювач, необхідний для формування об'ємного зображення за активною 3D-технологією (див. відповідний пункт). Відповідно, щоб дивитися стереозображення, необхідно використовувати 3D-окуляри активного типу. Окуляри синхронізуються з 3D-випромінювачем, що дає можливість досягати чіткого і зрозумілого стереофонічного зображення.
Рівень шуму (номінально)
Максимальний рівень шуму, що виникає під час роботи проєктора.
У більшості моделей основним джерелом шуму є система охолодження — вона часто використовує вентилятори для ефективного відводу тепла, що виробляється лампою. Зрозуміло, чим нижче рівень шуму — тим зручніше проєктор в застосуванні, тим менше він доставляє незручностей і тим краще чути звуковий супровід «картинки» (якщо воно взагалі не передбачено). З іншого боку, зі збільшенням розмірів та підвищенням потужності рівень шуму також неминуче зростає, а заходи по його зниженню помітно позначаються на вартості проєктора.
Найбільш тихими є портативні моделі (див. «Основне призначення») — вони в більшості своїй не мають активного охолодження і практично не створюють шуму, якщо не вважати клацання клавіш управління та інших подібних звуків. Тому даний показник для таких проєкторів може взагалі не вказуватися. Найбільш ж «гучними» є професійні проєктори — в них рівень шуму може досягати 50 дБ (рівень розмови на середній гучності).
У більшості моделей основним джерелом шуму є система охолодження — вона часто використовує вентилятори для ефективного відводу тепла, що виробляється лампою. Зрозуміло, чим нижче рівень шуму — тим зручніше проєктор в застосуванні, тим менше він доставляє незручностей і тим краще чути звуковий супровід «картинки» (якщо воно взагалі не передбачено). З іншого боку, зі збільшенням розмірів та підвищенням потужності рівень шуму також неминуче зростає, а заходи по його зниженню помітно позначаються на вартості проєктора.
Найбільш тихими є портативні моделі (див. «Основне призначення») — вони в більшості своїй не мають активного охолодження і практично не створюють шуму, якщо не вважати клацання клавіш управління та інших подібних звуків. Тому даний показник для таких проєкторів може взагалі не вказуватися. Найбільш ж «гучними» є професійні проєктори — в них рівень шуму може досягати 50 дБ (рівень розмови на середній гучності).
Рівень шуму (економ / тихий)
Рівень шуму у режимі ECO істотно знижується, що обумовлено зменшенням тепловиділення. Тобто, активна система охолодження (вентилятор) знижує оберти, тим самим значно знижуючи шум. Як правило, в економічному режимі шумовий поріг не перевищує 30-40 дБ, залежно від моделі проєктора.
Джерело живлення
Тип живлення якої доступний в проєкторі не обмежується тільки електромережею. Для портативних моделей властива наявність акумулятора, що робить їх не тільки компактними для транспортування, але і дає можливість спроєктувати відображення (з телефону або іншого джерела) де б ви не знаходилися.
Ємність акумулятора
Ємність акумулятора, яким укомплектований проєктор дозволяє визначити тривалість роботи пристрою.
Теоретично більш ємна батарея здатна забезпечити більш тривалий час на заряді. Однак потрібно враховувати, що це залежить ще й від енергоспоживання пристрою — а воно визначається використовуваними режимами і налаштуваннями. Крім того, реальна ємність батареї визначається не тільки ампер-годинами, але і її номінальною напругою. Тому порівнювати за ампер-годинах можна тільки проєктори з однаковим напругою батареї і схожими робочими характеристиками; а оцінювати автономність краще всього прямо заявленого часу роботи.
Теоретично більш ємна батарея здатна забезпечити більш тривалий час на заряді. Однак потрібно враховувати, що це залежить ще й від енергоспоживання пристрою — а воно визначається використовуваними режимами і налаштуваннями. Крім того, реальна ємність батареї визначається не тільки ампер-годинами, але і її номінальною напругою. Тому порівнювати за ампер-годинах можна тільки проєктори з однаковим напругою батареї і схожими робочими характеристиками; а оцінювати автономність краще всього прямо заявленого часу роботи.
Функція Power Bank
Проєктор може використовуватися для підзарядки гаджетів від вбудованої батареї. Подібна опція буде найбільш корисною у випадках, коли проєктор використовується де-небудь в поході і інших ситуаціях, коли поблизу немає розетки 230 В.
Час роботи
Максимальний час роботи, який проєктор може працювати на акумуляторі. Варто врахувати, що виробники в більшості випадків вказують значення при мінімальних налаштуваннях яскравості, а відповідно при використанні пристрою в оптимальному (а тим більше максимальному) режимі дана цифри буде меншою.
Час роботи (економ режим)
Максимальний час роботи проєктора від вбудованих батарей в економічному режимі. Показник насамперед залежить від ємності вбудованого акумулятора. Зрозуміло, під час роботи в економічному режимі відчутно знижується максимальна яскравість і контрастність пристрою. Як правило, при живленні проєктора від вбудованої батареї слід добре затінювати місце роботи пристрою.
Споживана потужність
Потужність, споживана проєктором в штатному режимі роботи. Від цього показника залежить як сама по собі «ненажерливість» пристрою, та й вимоги до організації живлення: наприклад, важкі професійні проєктори на 3500 Вт і вище не можна включати в звичайні розетки, для них потрібен спеціальний формат підключення.
Варто враховувати, що при використанні традиційних ртутних або газоразрядних ламп висока яскравість неминуче потребує високої потужності. Цього недоліку позбавлені економічні світлодіодні проєктори, проте вони поки що порівняно слабо поширені, та й не завжди LED є підходящим типом лампи.
Варто враховувати, що при використанні традиційних ртутних або газоразрядних ламп висока яскравість неминуче потребує високої потужності. Цього недоліку позбавлені економічні світлодіодні проєктори, проте вони поки що порівняно слабо поширені, та й не завжди LED є підходящим типом лампи.