Радіус дії
Радіус дії навушників, здатних працювати в бездротовому форматі (див. «Тип підключення»).
При оцінці радіусу дії потрібно враховувати, що даний параметр є досить умовним і фактична дальність може дещо відрізнятися від заявленої (зазвичай в меншу сторону). Так, при підключенні по радіоканалу дальність вказується для ідеальних умов — без перешкод і перешкод на шляху проходження сигналу. Для Bluetooth-моделей радіус дії залежить ще й від потужність Bluetooth-модуля в пристрої, до якого підключені «вуха». А ефективність ІЧ-каналу може знижуватися в жарку погоду або на яскравому сонячному світлі. Так що при виборі за даним показником не завадить взяти певний запас.
З іншого боку, варто відзначити два моменти. По-перше, загалом вказаний радіус дії досить точно описує можливості навушників, і по ньому цілком можна оцінювати і порівнювати між собою різні моделі. По-друге, навіть у найскромніших бездротових «вухах» дальність зв'язку становить близько
8 -10 м,
11 – 20 м вважається середнім показником, а досить велика кількість пристроїв здатне працювати на відстані в
десятки і навіть сотні метрів. Так що звертати увагу на радіус дії має сенс в основному в тих випадках, якщо ви плануєте віддалятися від джерела сигналу на значну відстань — від 5 м і більше — небудь слухати звук через стіни.
Звук
Формат звуку, підтримуваний навушниками.
— Стерео. Двоканальне звучання, що дозволяє до певної міри створювати ефект об'ємного звуку (за рахунок різниці в правому і лівому каналі). Конструкція навушників (два динаміка, по одному на кожне вухо) першопочатково «заточена» саме під стерео, тому абсолютна більшість моделей підтримують саме цей формат звуку.
— Моно. Одноканальний звук, не створює ефекту об'ємності. Таке маркування означає, що дана модель оснащена
одним навушником; при цьому на ринку зустрічається два різновиди подібних пристроїв. Перший — це навушники, що першопочатково мають тільки одну чашечку і призначені для ситуацій, коли друге вухо потрібно залишити відкритим (наприклад, для роботи на телефоні в офісі). Другий — це пристрої true wireless (див. «Тип кабелю»), що продаються по одному, на заміну втраченого навушника з початкової пари.
— 5.1. Першопочатково формат 5.1 призначений для створення об'ємного звуку, який може надходити з будь-якої сторони (surround). Він передбачає наявність 5 основних каналів (центр, фронт лівий/правий, тил лівий/правий) і одного басового. В навушниках ефект подібного звучання досягається за рахунок використання декількох динаміків в кожній чашці. Такі моделі дуже зручні при перегляді фільмів з багатоканальним звуком, а також в іграх – вони забезпечують потужний ефект занурення. З іншого боку, обходяться подібні навушники недешево, до того ж вони вимагають спец
...ифічного способу підключення (наприклад, по USB).
— 5.1 (віртуальний). Моделі з підтримкою об'ємного звуку 5.1 (див. вище), в яких ефект surround досягається не за рахунок кількості динаміків, а за рахунок спеціальних технологій оброблення звуку. Це дещо знижує точність у порівнянні з «не-віртуальною» багатоканальністю, зате дозволяє помітно знизити вартість і вага навушників. Втім, динаміків в таких моделях також може бути декілька — наприклад, для поділу за частотами.
— 7.1. Формат 7.1 являє собою описаний вище багатоканальний 5.1, доповнений ще двома основними каналами. Локалізація цих каналів залежить від конкретного різновиду 7.1, однак у будь-якому разі вони посилюють ефект об'ємності. З іншого боку, повноцінна підтримка такого формату помітно позначається на габаритах, вазі і ціні навушників, а контенту зі звуком 7.1 випускається помітно менше, ніж 5.1.
— 7.1 (віртуальний). «Віртуальний» різновид описаного вище формату 7.1, в якому ефект об'ємного звуку забезпечується насамперед за рахунок спеціального оброблення сигналу, а не за рахунок наявності окремих випромінювачів під кожен канал. Аналогічно віртуального 5.1, такий формат роботи дещо знижує достовірність звучання, проте ця різниця часто буває непомітною, а самі навушники виходять більш простими і недорогими. Тому більшість сучасних 7.1-моделей підтримують саме віртуальний формат цього звуку.
— 9.1 (віртуальний). Подальший розвиток ідеї багатоканального звуку: 5 каналів, як 5.1 (див. вище), доповнені ще 4 каналами для більш точної локалізації чутного звуку. Як і в інших віртуальних форматах, об'ємність в даному випадку забезпечується спеціальними алгоритмами оброблення.
Варто пам'ятати, що фактичне звучання буде залежати не тільки від навушників, але і від джерела сигналу: наприклад, монофонічний запис навіть у «вухах» 9.1 не стане об'ємним.
— 3D звук. Об'ємне звучання з локалізацією джерел звуку в тривимірному просторі дозволяє глибоко поринути в атмосферу фільмів або зануритися у віртуальний ігровий світ. Механіка просторового 3D-звучання забезпечує локалізацію джерел звуку навколо слухача та у вертикальній площині. Алгоритми реалізації 3D-звуку в навушниках відрізняються щодо програмної та апаратної підтримки, проте всі вони націлені на досягнення ефекту реалістичності того, що відбувається. Об'ємний звук давно став стандартом для фільмів, а останнім часом функція 3D-звучання все частіше зустрічається в іграх та музичних треках.Імпеданс
Імпедансом називають номінальний опір навушників змінному струму — такого, як аудіосигнал.
За інших рівних умов більш високий імпеданс знижує рівень спотворень, проте потребує більш потужного підсилювача — інакше навушники просто не зможуть видати достатню гучність. У світлі цього вибір по опору залежить насамперед від того, до якого джерела сигналу планується підключати «вуха». Так, для портативного гаджета (смартфона, кишенькового плеєра) оптимальним вважається показник у
16 Ом і менше, непоганим —
17 – 32 Ом. Більш високі значення —
33 – 64 Му і
65 – 96 Ом — зажадають вже досить потужних підсилювачів, на зразок тих, що застосовуються в комп'ютерах і телевізорах. А моделі з опором
96 – 250 Ом і
вище розраховані в основному на аудіотехніку Hi-End класу і професійне застосування; для таких випадків детальні рекомендації по вибору можна знайти в спеціальних джерелах.
Частотний діапазон
Діапазон звукових частот, здатний відтворити навушники.
Чим
ширший цей діапазон - тим повніше навушники відтворюють спектр звукових частот, тим нижче ймовірність, що занадто низькі або занадто високі частоти виявляться недоступними. Однак тут варто зважати на деякі нюанси. Насамперед нагадаємо, що діапазон сприйняття людського вуха становить середньому від 16 Гц до 22 кГц, й у повної картини достатньо, щоб навушники перекривали цей діапазон. Однак сучасні моделі можуть помітно виходити за ці межі: у багатьох пристроях нижній поріг
не перевищує 15 Гц, а то і
10 Гц, а верхня межа може досягати
25 кГц,
30 кГц і навіть
більше. Такі великі діапазони сам собою не дають практичних переваг, проте зазвичай свідчать про високому класі навушників, інколи ж наводяться лише з рекламних цілях.
Другий важливий момент полягає в тому, що великий частотний діапазон сам по собі не є гарантією гарного звучання: якість звуку залежить ще від низки параметрів, перш за все амплітудно-частотної характеристики навушників.
Чутливість
Номінальна чутливість навушників. Технічно це гучність, на якій вони звучать при підведенні до них певного стандартного сигналу з підсилювача. Таким чином, чутливість є одним з параметрів, які визначають загальну гучність звучання навушників: чим вона вища — тим голосніше буде звук при тому ж рівні вхідного сигналу та інших рівних умов. Втім, не потрібно забувати, що рівень гучності залежить також від опору (імпедансу, див. вище); мало того, підбирати «вуха» під конкретний пристрій варто спершу за імпедансом, а вже потім — за чутливістю. При цьому один параметр можна компенсувати іншим: наприклад, модель з високим опором і високою чутливістю зможе працювати навіть на порівняно слабкому підсилювачі.
Що стосується конкретних цифр, то навушники з показниками в 100 дБ і менше розраховані в основному для використання в тихій обстановці (в деяких подібних моделях чутливість
не перевищує 90 дБ). Для застосування на вулиці, у транспорті та інших аналогічних умовах бажано мати більш чутливі навушники — близько
101 – 105 дБ, а то і
110 дБ. А в деяких моделях цей показник може досягати
116 – 120 дБ і навіть
більше.
Також зазначимо, що цей параметр актуальний виключно при дротовому підключенні за аналоговим стандартом — наприклад, через mini-jack 3.5 mm. При використанні цифрових інтер
...фейсів на зразок USB і бездротових каналів на зразок Bluetooth звук проходить оброблення у вбудованому перетворювачі навушників, і якщо планується в основному подібне застосування — на чутливість можна не звертати особливої уваги.Коеф. гармонійних спотворень
Коефіцієнт гармонійних спотворень, які видаються даною моделлю навушників.
Даний параметр визначає кількість нелінійних спотворень, що вносяться навушниками відтворений звук. Чим він нижчий, тим менше таких спотворень, тим чистіше і ближче до оригіналу виявляється звучання. Так, показник в 1 % і більше можна вважати в кращому випадку терпимим, від 0,5 % до 1 % — хорошим, менше 0,5 % — відмінним (такі показники допустимі навіть для моніторних навушників), а менше 0,1 % — практично ідеальним.
Варто враховувати, що сам по собі низький коефіцієнт гармонік ще не гарантує якісного звучання — багато залежить від інших особливостей навушників, насамперед АЧХ.
Мікрофон
Розташування
мікрофона, яким оснащені навушники (за його наявності, зрозуміло).
— На кабелі. Мікрофон, встановлений на дроті підключення навушників (або на сполучному кабелі в бездротових TWS навушниках). Може поєднуватися з
регулятором гучності. Цей варіант дає змогу розділити мікрофон і навушники, зменшивши вагу і габарити самих «вух»; з іншого боку, мікрофон при носінні нерідко знаходиться досить далеко від обличчя, що може створювати незручності. Тому така конструкція застосовується в основному серед вкладишів і
внутрішньоканальних навушників, де розмір «вух» має вирішальне значення.
— Вбудований в корпус. Мікрофон, розташований в корпусі одного з навушників. Таке розташування зручно тим, що зовні не знаходиться ніяких зайвих частин, що виступають (як в
навушниках без мікрофона), при цьому мікрофон знаходиться недалеко від обличчя, а в деяких моделях ще й здатний сприймати звук за принципом кісткової провідності. Щоправда, встановлення у безпосередній близькості до динаміку дає додаткові перешкоди і може погіршити якість передачі мови. Втім, ці недоліки не є критичними: перешкоди можна компенсувати, а ідеальна точність передачі звуку вбудованим мікрофонам навушників, по суті, не потрібна. Тому даний варіант в наш час досить популярний, причому він зустрічається не тільки в мініатюрних моделях, для яких важл
...ива відсутність зайвих деталей зовні, але і в досить великих накладних «вухах».
— На дужці. Мікрофон, встановлений на невеликій виносній штанзі, яка прикріплена до одного з навушників. Мікрофон на дужці найпопулярніший серед накладних навушників: велику чашечку можна доповнити штангою без шкоди для зручності, а сам мікрофон при цьому розташовується далеко від навушників, що позитивно позначається на чистоті звуку. Штанга нерідко має поворотне або знімне кріплення, що дає змогу прибирати мікрофон від обличчя, поки він не потрібен (піднявши штангу вертикально, уздовж наголів'я).
— Висувний на дужці. Мікрофон на дужці (див. вище), має висувну конструкцію: при необхідності дужка витягується з чашечки, а в неробочий час її можна заховати назад всередину. Такі навушники більш компактні і мають більш акуратний зовнішній вигляд, ніж моделі з дужкою на поворотному кріпленні: у захованому положенні мікрофон майже не займає місця зовні. Висувна конструкція мікрофона особливо популярна в ігрових моделях (див. «Призначення»): в однокористувацьких іграх, де не потрібно спілкуватися з товаришами, мікрофон можна компактно скласти.
— Знімний на дужці. Мікрофон на дужці (див. вище), який при бажанні можна повністю від'єднати від навушників. Така конструкція може стати в нагоді, наприклад, якщо «вуха» використовуються як ігрові, і як «похідно-музичні»: у багатокористувацькій грі мікрофон незамінний, а для прослуховування музики поза домом його можна зняти, щоб не носити з собою зайве обладнання (яке до того ж можна втратити).
— В приймачі. Варіант, який застосовується в бездротових навушниках з окремим приймачем. За особливостями конструкції і застосування схожий з описаним вище мікрофон на кабелі: з одного боку, самі навушники можуть бути дуже легкими і мініатюрними, з іншого — мікрофон може розташовуватися недостатньо близько до обличчя, і при розмові його доведеться підносити ближче.
— В кріпленні. В даному разі найчастіше мається на увазі мікрофон, встановлений в кріпленні на шию (див. нижче). Цей варіант зустрічається переважно серед бездротових навушників, у яких у тому ж кріпленні розміщується і приймач сигналу. Такий мікрофон розташований впритул до шиї, що да змогу досягти гарної розбірливості мови, і водночас відсікти сторонні звуки навіть без особливих додаткових хитрувань.
— На кабелі і в корпусі. Навушники оснащені двома мікрофонами — один в корпусі, інший на кабелі. Особливості тихий варіантів докладно описано вище. Тут же відзначимо, що їх поєднання зустрічається вкрай рідко, в основному серед високоякісних «вух» з комбінованим підключенням (див. «Тип підключення»). У таких моделях під час роботи по бездротовому каналу використовується мікрофон в корпусі, а при підключенні дроту — мікрофон на кабелі, менш схильний до перешкод.
— На кабелі і знімний. Ще один різновид навушників з двома мікрофонами, теж досить рідкісний. Один мікрофон в таких моделях встановлюється на кабелі, другий – на знімній дужці. Детальніше про кожен з цих варіантів див. вище, а їх об'єднання дає змогу підлаштовувати навушники під особливості ситуації. Приміром, дужка дуже зручна для голосового зв'язку за домашнім або офісним комп'ютером, але ось на вулиці і в транспорті краще її зняти і користуватися мікрофоном на кабелі.
— В корпусі і знімний. Досить рідкісний і нестандартний варіант — об'єднання мікрофона в корпусі і мікрофона на знімній дужці. Детальніше про кожен з цих різновидів див. вище, а їх поєднання використовується досить рідко — в окремих геймерських моделях преміумкласу з комбінованим підключенням. Основний зміст при цьому полягає в тому, що знімний мікрофон зручніше використовувати на одному місці, при дротовому підключенні, а в «мобільному» бездротовому режимі його краще зняти і обходитися вбудованим мікрофоном. Втім, подібні можливості принципові в основному для найвимогливіших користувачів, тому даний варіант і не отримав поширення.Частотний діапазон
Діапазон звукових частот, які може нормально «почути» власний мікрофон навушників.
Теоретично чим ширше цей діапазон, тим більш прогресивним і якісним є мікрофон, тим ближче звук, переданий їм, до реального. На практиці ж великий охоплення по частотам потрібна далеко не завжди. Так, робочий діапазон людського вуха становить близько 16 – 22 000 Гц, та й то верхню його частину чують далеко не всі. А людська мова зазвичай охоплює частоти від 500 Гц до 2 кГц, принаймні цього діапазону вважається цілком достатньо для її передачі. Так що якщо мікрофон потрібен вам для нескладних завдань на зразок спілкування по Скайпу або в ігровому чаті на діапазон частот можна не звертати особливої уваги: навіть у найскромніших моделях він більш ніж достатній для нормальної передачі мови.
Чутливість
Чутливість власного мікрофона навушників.
Чим чутливіший мікрофон - тим вище буде рівень сигналу з нього, при тій же гучності звуку, і тим краще ця модель підходить для того, щоб уловлювати тихі звуки. І, навпаки, низька чутливість дає змогу фільтрувати фонові шуми. У той же час відзначимо, що ці нюанси важливі переважно при професійній роботі зі звуком. А для нескладних завдань на кшталт голосового спілкування телефоном чи через Інтернет чутливість не має особливого значення: у навушниках такої спеціалізації вона підбирається таким чином, щоб гарантовано забезпечити працездатність мікрофона.