ЦАП
Модель цифро-аналогового перетворювача (ЦАП), встановленого в CD-програвачі.
ЦАП є однією з найважливіших складових частин будь-якого сучасного CD-програвача. Саме цей модуль відповідає за перетворення цифрових даних, записаних на оптичний диск, аналоговий звуковий сигнал, що надходить на зовнішній пристрій (підсилювач, колонки тощо). Відповідно, характеристики і загальна якість ЦАП багато в чому визначають якість звучання загалом. Знаючи модель ЦАП, можна знайти детальні дані по ньому — характеристики, відгуки, результати тестів тощо — і оцінити, наскільки можливості перетворювача відповідають Вашим вимогам.
Відтворення
Типи носіїв, форматів даних та джерел сигналу, які підтримує CD-програвач.
-
CD-Audio. Стандарт, який використовується для запису традиційних компакт-дисків Audio CD. Формат CD-Audio передбачає частоту дискретизації 44,1 кГц, розрядність 16 біт та 2 канали стерео. Бітрейт такого запису становить 1411,2 кбіт/с, що дає змогу забезпечити дуже високу якість звуку (для порівняння: у випадку MP3-файлів показник 320 кбіт/с вважається досить непоганим, а для запису без втрат у форматі FLAC цілком достатньо 950 кбіт/с с). А максимальна загальна тривалість доріжок для повнорозмірного диска трохи менше 80 хвилин. Завдяки цьому Audio CD не втрачають популярності серед аудіофілів, і цей формат підтримують всі сучасні CD-програвачі (чим, власне, і обумовлена назва цього класу техніки).
- MQA-CD. Формат аудіо, який використовує технологію MQA (Master Quality Authenticated) від компанії Meridian Audio для кодування звуку. Він дає змогу зберігати оригінальну якість аудіо під час стиснення файлів та їх відновлення – у випадку зі стандартними носіями компакт-дисків MQA-CD забезпечує звучання максимально наближене до високоякісних аудіоформатів.
-
MP3/WMA. MP3 і WMA є найпопулярнішими форматами звукових файлів, що застосовуються у сучасній споживчій електроніці. Вони можуть записуватися і на оптичних дисках, і USB-носіях, і на вбудованих накопичувачах. При цьому в аудіотехніці, включаючи C
...D-програвачі, найчастіше зустрічається підтримка відразу обох цих стандартів, та й за ключовими особливостями та якістю звуку вони схожі саме тому MP3 і WMA в даному випадку об'єднані в одному пункті. Зі згаданих особливостей варто відзначити насамперед те, що при кодуванні звуку дані стандарти використовують т.зв. стиск із втратами: окремі частини звукового потоку передаються зі зниженою точністю, а то й взагалі заглушуються. Завдяки цьому файли мають невеликий об'єм; а частини, що урізаються, вибираються таким чином, щоб вплив на загальну якість звучання був мінімальним, і при прослуховуванні на звичайній побутовій аудіотехніці (на зразок комп'ютерних колонок або портативного плеєра) втрати якості були практично не помітні. А ось на аудіосистемах рівня Hi-Fi і Hi-End (а CD-програвачі якраз і призначені для подібних систем) різниця в звучанні може бути добре чутна, хоча тут багато залежить і від суб'єктивних особливостей слухача.
- SACD. Формат Super Audio CD - подальший розвиток і вдосконалення "звичайного" CD-Audio, описаного вище. Завдяки застосуванню нових технологій кількість звукових каналів, доступних для однієї доріжки, зросла до 6 (що дає можливість писати на SACD не тільки стерео, а й багатоканальний звук 5.1), а частота дискретизації - до 2822,4 кГц (64 рази вище, ніж на Audio CD). Крім того, звук можна записувати з різними параметрами - наприклад, частина диска 5.1, частина в стерео 2.0. На такому диску з кількома зонами запису максимальна тривалість звучання досягає 109 хвилин, а якщо зона запису одна - 180 хвилин. Варто враховувати, що сам собою формат SACD не може читатися звичайними приводами для CD-дисків. І хоча досить велике поширення набули «гібридні» SACD-носії, сумісні зі звичайними CD-приводами, проте реалізувати всі можливості цього формату можна лише на сумісному плеєрі.
- DVD. Формат оптичних дисків, що на зміну CD. У разі програвачів CD підтримка цього формату, як правило, передбачає можливість програвання звуку, записаного за стандартом DVD-Audio. Цей стандарт забезпечує розрядність до 24 біт, частоту дискретизації до 192 кГц та можливість працювати з 6 каналами звуку (5.1, крім запису на максимальній частоті дискретизації). А моделі з DVD-приводами, що підтримують MP3/WMA, можуть читати ці файли і з DVD-дисків. Ємність стандартного одностороннього DVD - 4,7 ГБ, є двосторонні та двошарові носії; а тривалість запису DVD-Audio залежить не тільки від різновиду диска, але і від якості звуку.
- AM/FM-радіо. Можливість використання CD-програвача для прийому радіо AM та FM діапазону в аналоговому форматі (підтримка цифрового мовлення вказується окремо – див. нижче). Діапазон FM дає змогу передавати стереозвук у досить непоганій якості; правда, дальність передачі обмежується межами прямої видимості, проте цього цілком достатньо покриття навіть досить великого міста. Завдяки цьому саме цей стандарт використовує переважну більшість міських музичних станцій. AM, у свою чергу, має набагато більшу дальність, проте програє за якістю звуку та не підтримує трансляції стерео. Тому більшість таких станцій – «розмовні», а сам стандарт значно менш популярний, ніж FM – аж до того, що деякі моделі CD-програвачів можуть оснащуватися лише FM-тюнерами без підтримки AM (але не навпаки).
- DAB радіо. Можливість використання програвача CD для прийому цифрового радіомовлення DAB. Практичними перевагами цифрового радіомовлення перед аналоговим можна назвати хорошу дальність і високу якість звуку, зумовлену, зокрема, практично повною відсутністю перешкод: звук або чутно ясно і чисто, або пропадає взагалі. Крім оригінального DAB, на ринку представлено вдосконалений стандарт DAB+; "плюсові" тюнери здатні приймати і "звичайні" передачі DAB, але не навпаки. У будь-якому випадку варто враховувати, що в країнах СНД цей тип радіомовлення поки що знаходиться лише на етапі становлення і ще не набув широкого поширення. Тому перед покупкою CD-програвача з цифровим тюнером не завадить переконатися, що подібне мовлення є у Вашому регіоні (або хоча б планується запустити найближчим часом) — інакше можна переплатити за непотрібне обладнання.
- Мережеве потокове аудіо. Можливість відтворення CD-програвачем мережного потокового аудіо - простіше кажучи, програвання музики безпосередньо з Інтернету зі спеціалізованих сервісів на зразок Last.FM або Grooveshark. Назва «потокове» пов'язана з тим, що через мережеве з'єднання при відтворенні йде потік даних, що перетворюється на програвач у звук; простіше кажучи, кожен файл програється прямо з мережі, його не потрібно завантажувати на локальне сховище на кшталт флешки. Основна відмінність такого звуку від Інтернет-радіо (див. нижче) полягає в тому, що в даному випадку користувач сам керує відтворенням. По суті робота з потоковим аудіо аналогічна звичайній роботі з програвачем - з поправкою на те, що контент, що відтворюється, знаходиться не в самому програвачі, а на мережевому ресурсі. Ця функція потребує підключення до комп'ютерних мереж; Найчастіше з цією метою використовується модуль Wi-Fi (див. "Інтерфейси") або роз'єм LAN.
- Інтернет-радіо. Можливість використання CD-програвача для прийому та відтворення передач Інтернет-радіостанцій. Ця функція багато в чому схожа на вищеописаний мережевий аудіо - зокрема, для її роботи потрібне підключення до мережі, а дані передаються в потоковому форматі; проте тут трансляція йде аналогічно звичайним радіопередач і управляється не користувачем, а персоналом радіостанції. Власне, багато великих станцій транслюють свої передачі у традиційному ефірі, а й через Інтернет; є і спеціалізовані проекти, які ведуть мовлення тільки в Мережі. Загалом вибір Інтернет-програм значно ширший, ніж для звичайного радіомовлення, адже таке радіо не має обмежень щодо дальності. А в самих програвачах можуть передбачатися додаткові інструменти управління таким мовленням — наприклад, каталоги, пошук за жанрами, мовами тощо.Підтримує аудіоформати
Формати звукових файлів, з якими здатний працювати програвач. Цей список включає популярні формати
MP3,
WMA,
AAC, OGG,
WAV,
FLAC,
DSD, однак не є вичерпним.
— MP3. Найвідоміший з сучасних форматів цифрового звуку; підтримується практично всіма пристроями. Забезпечує так зване стиснення з втратами, коли частина звукових частот втрачається. Однак звук при стисненні обробляється таким чином, що «зникають» в основному частоти, втрата яких непомітна для людського вуха.
— WMA. Формат аудіо, свого часу створений спеціально для операційної системи Windows. За замовчуванням використовує стиснення з втратами. WMA особливо зручний для роботи на низьких бітрейтах, при таких умовах він забезпечує кращу якість, ніж MP3, і займає менше місця. З іншого боку, у високоякісному цифровому звуці даний формат значно менш популярний.
— WAV. Ще один популярний стандарт аудіо, першопочатково розроблений для зберігання звуку на ПК. Технічно може застосовуватися для зберігання звуку в різних форматах, однак найчастіше використовується для нестисненого аудіо. За рахунок цього якість звуку може бути досить високою, а для його оброблення не потрібно особливої обчислювальної потужності. Зворотною стороною цього є великий об
...'єм аудіофайлів — в рази більше, ніж у MP3.
— AAC. Формат, розроблений як потенційний спадкоємець MP3. Також забезпечує стиснення з втратами (див. вище), проте дає змогу досягти кращої якості при тому ж розмірі файлу; ця різниця особливо помітна на низьких бітрейтах. Активно просувається компанією Apple; тим не менш, помітно поступається MP3 за поширеністю.
— OGG. Формат цифрового звуку, що передбачає стиснення з втратами, одна з потенційних альтернатив MP3. Однією з ключових особливостей OGG є те, що при кодуванні звуку бітрейт постійно змінюється; при цьому на фрагментах, де звуку немає, бітрейт падає практично до нуля (на відміну від MP3, де потік даних йде постійно, у тому числі на ділянках повній тиші). Завдяки цьому вдається досягти невеликих розмірів файлу при збереженні якості звуку. Також зазначимо, що формат OGG є відкритим і не обмежується патентами.
— FLAC. Один з форматів, що використовують стиснення звуку без втрат (lossless). При такому стисненні зберігаються всі деталі оригінального звучання, тому lossless-формати особливо цінуються досвідченими меломанами і аудіофілами. Зворотною стороною цієї якості є великі об'єми файлів. Конкретно FLAC є чи не найпоширенішим з сучасних lossless-форматів. Багато в чому це пов'язано з тим, що даний стандарт не особливо вимогливий до обчислювальної потужності програвача. Завдяки цьому його підтримку можна реалізувати навіть у порівняно простих і недорогих плеєрах (на відміну від іншого популярного формату – APE, див. нижче). З іншого боку, файли FLAC виходять більш об'ємними, ніж APE.
— DSD. Специфічний формат цифрового звуку, який використовує так звану сигма-дельта модуляцію (на відміну від імпульсно-кодової, застосовуваної в більшості інших форматів). Така модуляція передбачає дуже високу частоту дискретизації - 2822,4 кГц; однак її не можна порівнювати зі звичайною частотою дискретизації: в даному разі мова йде про специфічний форматі сигналу. Властивості його такі, що підтримку DSD можна передбачити навіть у тому випадку, якщо ЦАП програвача формально має набагато меншу частоту дискретизації. В цілому даний формат вважається професійним, його підтримка зустрічається в основному в Hi-Fi моделях.Розрядність ЦАП
Ще один показник, що визначає загальну якість роботи цифро-аналогового перетворювача аудіосигналу. Детальніше про перетворювачі див. «Частота дискретизації ЦАП»; тут же відзначимо, що розрядність стандартно виражається в бітах, і чим вона вища — тим точніше сигнал на виході ЦАП відповідає вихідного сигналу і тим менше в нього вноситься спотворень. У разі CD-програвачів мінімально необхідним і водночас цілком достатнім вважається показник у
24 біт; більш високі значення —
32 біт — зустрічаються рідко, виключно в техніці преміумрівня.
Відношення сигнал/шум
Співвідношення між рівнем корисного сигналу і рівнем сторонніх шумів на виході програвача.
Цей показник описує загальна кількість сторонніх шумів (будь-якого походження), що впливають на якість звуку: чим вище співвідношення сигнал/шум, тим менше таких шумів і тим чистіше звучання, що для систем Hi-Fiи Hi-End особливо важливо. Мінімальним показником для CD-програвачів вважається 85 – 90 дБ, показники до 100 дБ можна вважати непоганими, до 110 дБ — хорошими,
більше 110 дБ — відмінними.
Динамічний діапазон
Динамічний діапазон CD-програвача.
Технічно динамічний діапазон — це логарифм співвідношення між максимальним сигналом на вході, при якому рівень спотворень досить невисокий (припустимо), і чутливість підсилювача. Спрощено цей параметр можна описати як різницю між мінімальним і максимальним рівнями звуку, який пристрій здатна якісно відтворювати. Чим більше значення динамічного діапазону — тим краще пристрій справляється зі звуком, що мають значні перепади гучності — наприклад, оркестровими партіями.
Зазначимо, що при програванні різних стандартів звуку (див. «Відтворення») динамічний діапазон програвача також буде різним — так, для SACD його значення зазвичай набагато вище, ніж для Audio CD. В характеристиках CD-програвачів зазвичай вказується найбільш високе значення, що створює максимально вигідне враження про характеристики пристрою. Втім, виробники часто уточнюють, для якого різновиду цифрового звуку наводяться дані по динамічному діапазону.
Коефіцієнт гармонійних спотворень
Коефіцієнт гармонійних спотворень (гармонік), що видається CD-програвачем на виході.
Даний параметр, поряд з описаним вище співвідношенням сигнал/шум, характеризує загальну якість звучання плеєра. Він обчислюється діленням загальної суми гармонік на величину основного сигналу при частоті відтвореного звуку 1 кГц, і виражається у відсотках. Значні рівні гармонік призводять до погіршення звучання — від загального відчуття «грубість» і «зайвої щільності» звуку до появи явно чутних перешкод; відповідно, чим нижче коефіцієнт гармонійних спотворень — тим краще. У відносно недорогих CD-програвачах даний показник вимірюється десятими частками відсотка, в топових моделях може не перевищувати декількох тисячних відсотка.
Споживана потужність
Потужність, споживана CD-програвачем. Зазвичай, якщо у примітках не вказано іншого, в даному випадку мається на увазі потужність під час роботи у штатному режимі. Варто мати на увазі, що фактичне енергоспоживання в конкретний момент часу може відрізнятися від даного показника — наприклад, під час роботи моделі з власним підсилювачем потужності (див. «Вбудований підсилювач») на малій гучності або навпаки, при відтворенні композиції з різкими стрибками гучності. Тим не менш, при організації живлення аудіосистеми необхідно орієнтуватися саме на цей показник.
Зазначимо, що споживання енергії не може бути нижче, ніж потужність вбудованого підсилювача (за його наявності, див. вище). Проте деякі виробники можуть йти на хитрощі — наприклад, вказувати енергоспоживання тільки в режимі підсилювача. Внаслідок цього вказана в характеристиках споживана потужність виявляється значно нижче фактичного значення при включеному підсилювачі (а іноді — навіть нижче, ніж номінальна потужність одного тільки підсилювача). У таких випадках фактичне енергоспоживання можна оцінити, склавши заявлену споживану потужність з потужністю підсилювача і взявши запас у 20 – 30% на втрати енергії за рахунок неідеального ККД електронних схем. Наприклад, для моделі на 50 Вт з підсилювачем 2х60 Вт це значення складе порядку 200 ... 220 Вт (50+2х60=170, плюс поправка на втрати).
Пряме підключення (Pure Direct)
Можливість роботи CD-програвача в
режимі Pure Direct.
Ідея даного режиму полягає в тому, щоб звести до абсолютного мінімуму перешкоди на шляху прямування аудіосигналу і передати його на вихід програвача з мінімальними спотвореннями, максимально близьким до оригінального звучання. В режимі Pure Directотключаются всі додаткові регулювання (баланс, еквалайзер, різні коректори звуку тощо); а електронні компоненти, які не є критичними для передачі сигналу (наприклад, мережеві плати, бездротові адаптери і навіть світлові індикатори) повністю знеструмлюються — щоб виключити перешкоди від них. Завдяки цьому користувач отримує можливість виводити на колонки звук в тому вигляді, в якому він був записаний — це дозволяє оцінити всі відтінки і нюанси звучання.