Тип
–
Камінь. Він же «точильний брусок» або «оселок». Найпростіший різновид точилок, застосовуваний ще з доісторичних часів: брусок з абразивного матеріалу, за яким у процесі заточування проводиться прикладений під потрібним кутом ніж. Сучасні точилки-камені можуть оснащуватися різними додатковими пристроями: підставками, захисними кришками на час зберігання та транспортування, відсіками для допоміжних аксесуарів тощо. Тим не менш, заточування на таких пристроях здійснюється строго вручну, і контролювати кут зазвичай теж доводиться «на око». Це, з одного боку, вимагає певних навичок, з іншого — дає змогу вибирати кут на власний розсуд, що може бути особливо корисним при деяких нестандартних видах заточування. Крім того, завдяки простоті, каміння обходиться недорого, а завдяки великим розмірам - служать досить довго.
–
Ручна точилка. Пристосування для заточування ножів, що утримуються в руках під час роботи (втім, є моделі з підставками, що дозволяють ставити їх на стіл або іншу відповідну поверхню). Відмінною особливістю багатьох ручних точилок є характерний паз, в який при заточуванні вставляється ніж. Усередині паза знаходиться пара абразивних вкладок, розташованих під оптимальним для заточування кутом. Таким чином, користувачеві достатньо кілька разів провести ножем у пазу, утримуючи лезо вертикально – потрібний кут обробки забезпечить сама конструкція точилки. Багато моделей цього типу мають
...кілька пазів, що відрізняються за грубістю та іншими особливостями обробки. Зустрічаються й інші варіанти – наприклад, із системою заточування Lansky (див. «Система»). Як би там не було, ручна точилка буде оптимальним вибором для нечастого побутового застосування - наприклад, періодичного заточування кухонних ножів.
— Кишенькова точилка. Відповідно до назви, кишенькові точила мають невеликі розміри, що дають змогу з легкістю носити такий виріб із собою. Деякі з них оснащуються ще й додатковими пристроями для зручності перенесення – наприклад, ланцюжком для підвішування як брелок. А ось пристрій кишенькових моделей може бути різним. Наприклад, деякі з них мають пази для заточування, аналогічно ручним точилам (див. вище); інші розкриваються на кшталт ножа-«метелика», тільки замість леза з рукояті дістається невеликий точильний брусок; треті мають конструкцію типу «собача кістка», у вигляді стрижня з абразивного матеріалу із захисно-декоративними накладками по торцях тощо. У будь-якому разі кишенькова модель буде незамінною, якщо доводиться часто бувати далеко від дому, а точилку потрібно мати під рукою – наприклад, у турпоході або на риболовлі (багато моделей підходять для заточування гачків, див. нижче). Зрозуміло, можливості таких виробів помітно скромніші, ніж у більших аналогів, та й якість роботи виходить нижче; але для експрес-заточування в польових умовах цього цілком вистачає.
– Електроверстат. Прогресивний різновид сучасних точилок з електроприводом: функціональні конструкції, що дають змогу налаштовувати безліч додаткових параметрів заточування та/або помітно прискорювати процес. Втім, головною відмітною ознакою верстата є наявність основи для встановлення на горизонтальну поверхню – для утримання в руках такі пристрої непридатні. Електростанки, як правило, використовують змінні точильні камені, мають регулювання кута заточування, а іноді і спеціальні режими роботи.
– Камінь для точильної системи. Бруски із зернистого абразиву, що застосовуються як змінні насадки в певних точильних системах за типом Lansky або Apex (див. «Система»). Камені для точильних систем бувають різних типів та зернистостей. Зазвичай грубі камені мають більші абразивні частинки – вони призначені для видалення значних дефектів та відновлення заточування. Камені з дрібним абразивом використовуються для фінішного заточування виробів та створення більше тонкої гостроти.
– Професійний точильний верстат. Спеціалізоване обладнання призначене для заточування різальних інструментів. У моделях професійного класу забезпечується підвищена точність заточування, передбачаються різноманітні гнучкі налаштування, використовуються різні види абразивних матеріалів. Деякі професійні верстати можуть бути автоматизованими та мати програми керування для забезпечення більше точних результатів. Коштують такі моделі дорого, тому для простого домашнього використання навряд чи є сенс купувати їх. А ось якщо точити доводиться часто, багато і різні типи лез (наприклад, у майстерні по заточуванню інструменту), такий пристрій буде оптимальним вибором.
– Мусат. Строго кажучи, мусат не є точилкою у повноцінному значенні. Його призначення полягає не так у знятті матеріалу з кромки ножа, як у її виправленні — усуненні нерівностей і задирок. Така процедура не замінює повноцінну заточку, проте все ж таки дає змогу довше зберігати ріжучу кромку в працездатному стані: якість роботи нерідко погіршується не стільки через затуплення ножа, скільки через деформації леза. Та й деяку абразивну дію мусати все одно надають, уповільнюючи затуплення. Зовнішньо мусат схожий на напилок зі стрижнем круглого або овального перерізу, який звужується від рукоятки до кінця; при роботі таким стрижнем кілька разів проводять уздовж ріжучої кромки. Зазначимо, що мусати призначені в основному для сталі в діапазоні твердості 50-60 HRC: з м'якшого леза буде зніматися занадто багато матеріалу (простіше заточити його звичайним способом), а на твердіше мусат просто не подіє.Система
-
Lansky. Система ручного заточування, що настроюється, розроблена однойменною компанією. В її основі лежить пристосування у формі покладеної на бік літери «Т», що об'єднує в собі затискач для леза, що заточується, і направляючі для брусків (осілок). Система Lansky дає змогу вибирати потрібний кут заточування - він залежить від того, в який напрямний отвір вставлено селище; а самих осілок у комплекті зазвичай поставляється кілька (з різними показниками зернистості). Подібні точила особливо зручні, коли доводиться мати справу з різнотипними інструментами, що вимагають різних кутів заточування - наприклад, філейними і звичайними кухарськими ножами (перші точать під дуже гострим кутом, другі - під середнім).
-
Apex. Просунута система ручного заточування, за загальними особливостями аналогічна Lansky (див. вище), але застосовується виключно в радіусних точилах. Системи Apex здатні працювати з «нерідними» брусками, які більше-менш підходять за розмірами. Загалом вони вважаються більше професійно орієнтованими, ніж Lansky, оскільки надають більше можливостей зміни кута заточування, але більше складні в конструктивному плані та у використанні. Та й обходяться дорожче.
Мін. зернистість
Найменша зернистість, передбачена в конструкції точила або серед комплектних змінних брусків. Тут же зазначається штатна зернистість для моделей, що мають тільки один вид абразивної поверхні.
Універсальною одиницею для позначення зернистості вважається GRIT. Спрощено зернистість за GRIT можна описати як найменше число отворів на квадратному дюймі сита, при якому окремі зерна абразиву вже не зможуть прокидатися через це сито. Відповідно, чим вище число GRIT — тим більш дрібним буде зерно і тим нижче буде зернистість.
Від цього показника безпосередньо залежить чистота і інтенсивність заточування. Чим дрібніше зерно, тим тонше обробка і нижче продуктивність абразиву, і навпаки — грубозернисті поверхні добре підходять для первісної заточування, грубої обробки і/або зняття великої кількості матеріалу.
Ось приблизна таблиця рекомендацій щодо оптимальної зернистості GRIT для різних завдань:
80 – 600 — обдирні роботи (наприклад, виправлення товщини або геометрії ріжучої кромки або леза цілком).
600 – 3000 — підготовчі роботи (усунення слідів обдирання), первісна заточка.
3000 – 6000 — напівчистова та чистова заточка.
Більше 6000 — остаточне доведення, полірування, правка ріжучої кромки.
При цьому варто пам'ятати, що особливості обробки залежать ще й матеріалу абразиву (див. вище). Наприклад, керамічні поверхні при тому ж розмірі зерна працюють делікатніше і повільніше алмазних. Дета
...льніші рекомендації по оптимальним значенням зернистості і специфіці різних матеріалів можна знайти в спеціальних джерелах.Макс. зернистість
Найбільша зернистість абразивної поверхні, передбаченої в конструкції точилки (або серед змінних осів, що штатно поставляються в комплекті).
Про загальне значення зернистості див. «Мін. зернистість» вище. Даний параметр вказується тільки в тому випадку, якщо точилка має кілька абразивних поверхонь з різним розміром зерна. Чим більша різниця між мінімальною і максимальній зернистістю - тим, як правило, універсальна дана модель, тим більше варіантів інтенсивності обробки вона пропонує. З іншого боку, велика різноманітність абразивних поверхонь відповідно позначається на вартості.
Серейторне заточування
Можливість застосування точила для
заточування лез серрейторного типу.
Подібні леза мають ріжучу кромку зубчастої форми, для якої класичний спосіб заточування, про плоску поверхню, непридатний: така процедура просто зітре зубці і в кращому випадку перетворить серейторне лезо в класичне гладке. Тому для заточування в даному випадку використовуються спеціальні пристосування: тонкі стрижні з абразивного матеріалу, дещо звужуються до кінця. Таким стрижнем кожен окремий зуб заточується окремо; ця робота може бути досить трудомістким, проте вона дозволяє відновити повну працездатність серрейторного леза. Водночас варто враховувати, що для лез з дрібними зубцями навіть така спеціалізована точилка може виявитися занадто великою.
Мастило
Масло. Спеціальне масло, вживане в процесі роботи. При «сухій» заточуванні частинки металу можуть забиватися між зернами абразивної поверхні, що значно знижує ефективність роботи; мастило ж не дозволяє стружці «засмічувати» абразив. Для заточування потрібно використовувати тільки підходящі сорти масла; їх можна придбати і окремо, але найчастіше зручніше відразу купити точило разом з маслом. Така комплектація передбачається у більшості комплектів типу Lansky (див. «Система»).