Схема звукознімачів
Схема розташування звукознімачів електрогітари. Літери, що використовуються в даній схемі, позначають типи звукознімачів:
–
S – сингл (single). Однокотушковий звукознімач, що має вигляд вузької смужки, нерідко з рядом «кнопочок» (магнітів) за кількістю струн. Такі модулі забезпечують чисте та дзвінке звучання, що добре підходить для джазу, блюзу та інших аналогічних жанрів. З іншого боку, насиченість звуку від синглів не дуже висока, вони погано сумісні з дисторшном та іншими аналогічними ефектами, через що вони слабо підходять для «важких» стилів музики. Крім того, такі звукознімачі піддаються впливу зовнішніх магнітних полів, які можуть погіршити звук.
–
H – хамбакер (humbucker). Різновид звукознімачів, що має дві котушки, першопочатково створений для компенсації недоліків синглів — зокрема, зниження рівня перешкод від зовнішніх магнітних наведень. Однак у результаті виявилося, що хамбакери помітно відрізняються за забарвленням звуку: він виходить менш виразним, але більш щільним і насиченим, завдяки чому відмінно підходить для гри «на перевантаженні» (дисторшн, овердрайв тощо). Класичний звукознімач цього типу має дві котушки, розташовані пліч-о-пліч, за рахунок чого він помітно ширший за сингл; а хамбакери класу Standard взагалі виглядають як два сингли, встановлені впритул один до одного. Однак, крім цього, трапляються й інші варіанти конструкції — наприклад, хамканселер, як
...ий має котушки «в два поверхи» і порівнюваний за шириною з синглом. Також відзначимо, що існують хамбакери, здатні перемикатися в режим синглу (докладніше див. «Відсікання котушки»).
– J. Підвид звукознімачів типу S з однією котушкою та додатковим полюсом на кожну струну. Вперше цей різновид з'явився на легендарній бас-гітарі Fender Jazz Bass. Звукознімачі J мають універсальне звучання і підходять практично під будь-який стиль музики.
– P. Звукоснімачі P мають по два намагнічені полюси на кожну струну, але у них є унікальна особливість: вони розрізані навпіл і намотані у зворотному напрямку. Перевагою такого намотування є ефект хамбакера (див. тип H). Широка та довга форма звукознімача P забезпечує потужне та наполегливе звучання у таких жанрах як рок, метал, панк тощо.
– P90. Особливий різновид однокотушкових синглів з ширшою, але вкороченою шпулькою. Встановлюються такі звукознімачі в області бриджу або грифу гітари. Їхньою відмінністю є характерний «рок-н-рольний» звук з теплими, м'якими і багатими тембрами. Інструменти зі звукознімачами P90 часто використовуються у стилях альтернативного року, блюзу, інді тощо.
Схема звукознімачів описує їх типи, кількість та взаємне розташування. У нашому каталозі використовується позначення за принципом «від бриджу до грифу»: наприклад, схема HSS означає, що гітара оснащена одним хамбакером біля самого бриджу та двома синглами ближче до грифу.
Цей параметр визначає, перш за все, загальне забарвлення звуку інструмента. Наприклад, наведений вище варіант HSS даватиме звук досить чистий і виразний, але водночас трохи щільніший і нижчий, ніж на чисто «сингловій» електрогітарі. Випускається чимало моделей, що оснащуються лише одним типом звукознімачів. При цьому чим більше звукознімачів — тим, як правило, глибший і насиченіший звук. Крім того, на звучання інструменту впливає чимало інших моментів, так що при виборі не варто дивитися тільки на схему звукознімачів.Відсічка котушки
Можливість
відключення однієї з котушок в звукознімачі типу «хамбакер».
Звукознімачі з даною функцією, по суті, є універсальними модулями, здатними працювати як в режимі хамбакера, так і в режимі синглу. Докладніше про те й інше див. «Схема звукознімачів». А можливість перемикання між цими режимами дозволяє музикантові змінювати забарвлення звуку, не вдаючись до зовнішніх доробкам або зміну інструменту. Наприклад, для динамічної композиції з насиченим перевантаженням зручніше використовувати хамбакер у класичному вигляді, а для повільної ліричної мелодії досить пересунути перемикач — і можна користуватися всіма перевагами синглу.
Перемикач звукознімачів
Тип перемикача звукознімачів, який використовується в електрогітарі.
Цей перемикач відповідає за ввімкнення та вимкнення окремих звукознімачів, а також може керувати відсіканням котушок (див. вище). Відповідно, виробник вибирає його тип насамперед залежно від кількості звукознімачів (див. «Схема звукознімачів»). Наприклад, 3-позиційні перемикачі характерні в основному для моделей з двома звукознімачами - вони зазвичай дають змогу включати кожен із них окремо або використовувати обидва одночасно. 5-позиційні регулятори характерні для моделей із трьома звукознімачами, що мають корпуси типу stratocaster або superstrat (див. «Форма (вид)»). Зазначимо, що конкретні комбінації звукознімачів, доступні в таких інструментах, можуть бути різними, цей момент не завадить уточнити окремо. Найпросунутіший варіант - 6-позиційний перемикач - зустрічається вкрай рідко, переважно в дорогих інструментах класу custom.
Окремий різновид перемикачів є регуляторами балансу, що застосовуються в основному в бас-гітарах (див. «Тип»). Вони відповідають не за відключення окремих звукознімачів (їх зазвичай два), а за зміну їхньої гучності щодо один одного. Грубо кажучи, це два регулятори гучності для окремих звукознімачів, об'єднані в одній ручці (самих звукознімачів, закономірно, у таких інструментах також два). По суті, управління балансом в даному випадку забезпечує ще й плавну зміну тембру: звукознімач біля бриджу краще вловлює високі частоти, звукознімач біля грифа - нижчі..., відповідно і забарвлення звуку змінюється в залежності від того, що з них звучить голосніше.
Матеріал корпуса
Матеріал, з якого виконаний корпус електрогітари. Для моделей з вирізами (напівакустичних, див. «Тип») в даному випадку може враховуватися тільки матеріал нижньої деки і бічних поверхонь, а дані по верхній деці наводитися окремо (докладніше див. «Матеріал кришки деки»).
Зараз на ринку представлені корпусу з таких дерев:
червоне,
клен,
вільха,
ясен,
вільха.
Немає сенсу докладно зупинятися на кожному з матеріалів, що зустрічаються в сучасних електрогітарах. Їх різноманітність дуже велика, однак, на відміну від акустичних гітар, корпус в даному випадку грає не таку значну роль при формуванні звуку, і його матеріал порівняно слабко впливає на акустичні властивості інструменту (хоча яка конкретна ступінь такого впливу — питання спірне). При бажанні можна знайти детальні дані щодо того чи іншого матеріалу в спеціальних джерелах, однак на практиці має сенс дивитися передусім на зовнішній вигляд інструменту і його цінову категорію.
Бридж
Тип бриджу, передбаченого в конструкції гітари.
Під бриджом часто розуміють деталь, що використовується для закріплення струн на корпусі, проте це не зовсім вірно. Існує чимало моделей, де бридж грає виключно роль поріжка (обмежує довжину мензури), а струна закріплюється в окремому пристосуванні (стоп-барі) або навіть у корпусі гітари, наскрізним способом (див. нижче).
Всі сучасні бриджі можна розділити на дві основні категорії. Перша —
фіксовані, в яких струни встановлені нерухомо, а підтяжку під час гри можна виконувати тільки лівою рукою на грифі. Вони дещо обмежують набір прийомів, доступний музиканту, зате недорогі, компактні і не ускладнюють налаштування гітари. Другий різновид —
тремоло («машинки»), які мають важіль під правою рукою гітариста, дають змогу змінювати натяг всіх струн відразу і досягати цікавих ефектів, недоступних при звичайній підтяжці. Недоліки «машинок» протилежні перевагам «фіксів»: тремоло-бриджі дорожче, нерідко громіздкі, при частому використанні можуть швидко розстроювати інструмент, а налаштування нерідко виявляється досить складною справою, що вимагає специфічних навичок та інструментів. Зазначимо, що тремоло-машинки використовуються тільки в електро- і напівакустичних гітарах, бас-гітари оснащуються тільки фіксованими струнотримачами.
Основні типи бриджів, що зустрічаються в сучасних електрогітарах, такі:
— Фіксований.
...Таке позначення використовується для всіх фіксованих бриджів, що не належать до описаних нижче популярних різновидів.
— Hardtail (фіксований). Відмінною рисою «хардтейлів» є металева пластина, яка грає роль підстави для іншої механіки. Така пластина встановлюється на верхній деці; вона загнута догори з дальнього (від грифа) боку, а сідла для струн кріпляться одночасно до основи і до загнутої частини. Кріплення струн нерідко робиться наскрізним. Даний тип мосту дозволяє індивідуально регулювати для кожної струни не лише довжина мензури, але і висоту над грифом.
— Tune-o-Matic (фіксований). Бридж у вигляді планки, на якій закріплені сідла для струн. При цьому струни можуть кріпитися до корпусу гітари (наскрізним способом), до окремого стоп-бару або в отворах на самому бриджі (втім, останнє зустрічається рідко). Tune-o-Matic дозволяє окремо регулювати мензуру для кожної струни, однак висота над грифом змінюється лише за рахунок зміни висоти і нахилу планки (для цього на кожному кінці планки передбачається регулювальний гвинт).
— Тремоло. Тремоло-машинки, які не належать ні до одного з описаних нижче різновидів; також цей варіант вказується в тих випадках, коли виробник з якоїсь причини не уточнив конкретний тип «машинки». У дану категорію входять досить різноманітні за конструкцією і функціоналом механізми, так що особливості такого мосту у кожному разі варто уточнювати окремо.
— Vintage Tremolo. Одна з перших різновидів тремоло-машинок, розробка фірми Fender. Зовні таке пристосування виглядає як описаний вище Hardtail, доповнений рухомим (поворотним) кріпленням і важелем для регулювання натягу; кріплення струн — найчастіше наскрізне. Варто враховувати, що Vintage Tremolo призначені насамперед для зниження ладу; підвищувати дію за допомогою такої машинки можна лише трохи, і то для цього потрібні певні хитрощі. Ще один недолік полягає в тому, що інтенсивне використання важеля тремоло досить швидко розстроює гітару — особливо якщо музикант знехтував правилами налаштування, які для Vintage Tremolo хоч і не складні, але досить специфічні. З іншого боку, і коштують «вінтажі» недорого, а компенсувати згаданий недолік можна, наприклад, застосуванням топ-локу. Класичний «вінтаж» кріпиться до корпусу шістьма гвинтами, але є і двогвинтові версії — вони простіші і водночас довше тримають стрій при активному використанні.
— Wilkinson (тремоло). Подальший розвиток конструкції описаного вище Vintage Tremolo. Однією з ключових відмінностей «вілкінсона» є те, що струни в ньому тримаються на самому бриджі, а не на корпусі гітари. Завдяки цьому бриджі цього типу набагато краще тримають стрій, ніж оригінальні «вінтажі». Крім того, важіль у таких «машинках» кріпиться без різьби, завдяки чому імовірність появи люфту зводиться до нуля. З іншого боку, коштують бриджі Wilkinson помітно дорожче, а основною їхньою функцією залишилося зниження ладу (хоча, знову ж таки, при деяких хитрощах можливо і невелике підвищення).
— Bigsby (тремоло). Ще один представник «нестаріючої класики», чи не перша система тремоло в світі. На сьогоднішній день застосовується в основному на гітарах в вінтажному стилі; особливо добре підходить для напівакустичних інструментів, оскільки кріпиться до торця гітари, а не до тонкої верхньої деки, і не створює високих навантажень на деку. Відмінною особливістю Bigsby є те, що в якості стоп-бару, до якого кріпляться струни, в таких машинках використовується круглий стрижень, що обертається від руху важеля змінює таким чином натяг струн. Завдяки цьому подібні бриджі мають цілий ряд переваг: вони можуть працювати і на пониження, і на підвищення, легко настроюються і добре тримають стрій і реагують на найменший рух важеля, даючи змогу музикантові дуже точно керувати звуком. Крім того, системи Bigsby мають стильний зовнішній вигляд. З іншого боку, вони досить масивні і громіздкі, коштують недешево, а діапазон регулювання виходить порівняно невеликим (меншим, ніж у того ж Floyd Rose).
— Floyd Rose (тремоло). Одна з найбільш популярних тремоло-систем, які застосовуються професійними музикантами. За конструкцією схоже з Vintage Tremolo, зокрема, також кріпиться на двох гвинтах і має пружину, компенсує натяг струн. Однак конструкція Floyd Rose дозволяє змінювати стрій як у бік зниження, та й в бік підвищення (посилюючи натяг), забезпечуючи можливості, недоступні при використанні «вінтажів» та аналогічних систем; а від Bigsby подібні машинки відрізняються більш широким діапазоном регулювання. Відзначимо, що в конструкцію інструментів з такими бриджами зазвичай входить топ-лок — пристосування, яке зажимає струни на грифі біля верхнього поріжка. Завдяки цьому «флойд-роузи» відмінно тримають стрій при активній роботі з важелем. Все це і зумовило популярність даних систем серед гітаристів. З іншого боку, налаштування таких бриджів і догляд за ними — справа дуже нелегка, копітка і делікатна. Так, для встановлення струн і настроювання може знадобитися цілий набір ключів; при обриві струни лад «пливе», і заміна зіпсованої струни неминуче пов'язана з перенастроюванням всієї гітари; мало того, стрій може збитися навіть від необережного переміщення інструмента або сильного удару долонею при глушінні струн. Тому машинки типу Floyd Rose рекомендуються в основному вмілим гітаристам, які мають досвід у поводженні з електрогітарами. І навіть професійні музиканти іноді вважають за краще звертатися до майстра, а не морочитися з обслуговуванням самостійно.
— Kahler (тремоло). Система, аналогічна Floyd Rose, проте вона не має пружин і закріплюється безпосередньо на корпусі, зазвичай 4 гвинтами. Це дозволяє дещо збільшити састейн (за рахунок поліпшеного контакту струн з корпусом). Інші переваги і недоліки здебільшого ті ж, що і Floyd Rose. Втім, під брендом Kahler випускаються і висококласні рішення, що коштують недешево, проте мають вдосконалену конструкцію і позбавлені ряду недоліків, зокрема, такі моделі нечутливі до зміни положення інструменту і різкому глушенню струн долонею.
— Zero Resistance (тремоло). Ще одна вдосконалена версія описаного вище Floyd Rose, відрізняється наявністю блокувального пристрою — пристосування, жорстко фіксує бридж. Завдяки цьому лад не «пливе» при обриві струни, та й настроювання гітари помітно спрощується в порівнянні з оригінальним «флойд роузом». Недолік ZR традиційний — висока ціна.
Варто зазначити, що вищенаведений список включає не конкретні марки бриджів, а лише їх загальні типи; у межах одного типу можуть зустрічатися моделі, які трохи розрізняються за конструкцією і функціоналом.Наскрізне кріплення струн
Наявність в електрогітарі системи наскрізного кріплення струн.
У класичному наскрізному кріпленні роль стоп-бару грає сам корпус інструменту — в ньому робляться отвори, в яких закріплюються струни (з боку мосту). Перевагою такої конструкції є покращений контакт струн з корпусом, що дає змогу досягти гарного састейна. Втім, тремоло-машинках (див. «Бридж») зустрічається і інша різновид наскрізних кріплень — коли отвори розташовуються не на корпусі, а на бриджі; зокрема, саме цей варіант характерний для машинок Vintage Tremolo. В таких випадках сама по собі наскрізне кріплення є лише конструктивною особливістю бриджу, а контакт струн з корпусом залежить від особливостей кріплення «машинки» на корпусі і може бути різним.