Час відгуку (GtG)
Час, що витрачається кожною окремою точкою на моніторі перемикання з одного стану в інший. Чим
менший час відгуку — тим швидше матриця реагує на сигнал, що управляє, тим менша затримка і тим краще буде якість зображення в динамічних сценах.
Зазначимо, що у цьому випадку використовується метод gray-to-gray (час включення від 10% до сірого до 90%). Звертати увагу на цей параметр варто у тому випадку, якщо монітор спеціально купується для динамічних ігор, перегляду кіно та іншого застосування, пов'язаного зі швидким рухом на екрані. І навіть у таких випадках швидкості реакції на рівні 8 мс цілком достатньо; подальше зменшення часу відгуку не впливає на якість зображення, що сприймається.
Час відгуку (MPRT)
Параметр виражає, скільки часу до повного зникнення відображається на екрані рухомий в кадрі об'єкт. Чим менше цей показник, тим більш реалістично виглядають на моніторі динамічні сцени. Реакція матриці на рухи наочно показує час існування шлейфу від змінюється картинки. Параметр MPRT в більшій мірі підв'язаний під частоту оновлення екрану монітора, ніж під час відгуку пікселів. Для зменшення його значення часто застосовується функція Motion Blur Reduction (MBR), яка короткочасно відключає підсвічування в кінці часу динамічних кадрів на благо підвищення чіткості динамічних сцен.
Передача відео
—
VGA. Роз'єм, який розроблений для передачі аналогового відеосигналу ще в епоху ЕПТ-моніторів (спеціально під них). Нині вважається застарілим і поступово виходить з ужитку, зокрема, через слабку пропускну здатність, що не дає змогу повноцінно працювати з HD-контентом, а також подвійне перетворення сигналу при використанні VGA в РК-моніторах (що може стати потенційним джерелом перешкод).
—
DVI. Роз'єм для передачі відеосигналу, який розроблений спеціально під РК-пристрої, включаючи монітори. Хоча першопочатково абревіатура DVI розшифровується як «цифровий відеоінтерфейс», цей інтерфейс допускає також аналогову передачу даних. Власне, існує три основних різновиди DVI: аналоговий, комбінований і цифровий. Перший різновид у сучасній комп'ютерній техніці майже вийшов з ужитку (цю функцію фактично виконує роз'єм VGA), а виключно цифровий роз'єм —
DVI-D — у нашому каталозі вказується окремо (див. нижче). Тому, якщо в характеристиках монітора вказаний «просто DVI» — швидше за все, мова йде про комбінований роз'єм DVI-I. За характеристиками аналогового відеосигналу він аналогічний до описаного вище VGA (і навіть сумісний із ним через найпростіший перехідник), за цифровими можливостями — DVI-D (одноканальному, не Dual Link). Утім, у зв'язку з поширенням суто цифрових стандартів DVI-I зустрічається дедалі рідше.
—
DVI-D.
...Різновид описаного вище інтерфейсу DVI, який підтримує виключно цифровий формат відеосигналу. Стандартний (Single Link) інтерфейс DVI-D дає змогу передавати відео з роздільною здатністю до 1920х1080 при частоті кадрів 75 Гц або 1920х1200 при частоті кадрів 60 Гц, чого вже достатньо для роботи з сучасними роздільними здатностями до Full HD включно. Крім цього, зустрічається двоканальний (Dual Link) різновид цього роз'єму, який має збільшену пропускну здатність і дає можливість працювати з роздільними здатностями аж до 2560х1600 (на 60 Гц; або 2048х1536 на 75 Гц). Відповідно, конкретний тип DVI-D залежить від роздільної здатності монітора. При цьому одноканальний екран можна підключити до двоканальної відеокарти, але не навпаки. Також зазначимо, що з роз'ємами ситуація схожа: порти Single Link і Dual Link дещо відрізняються за конструкцією, і одноканальний кабель сумісний із двоканальним входом/виходом, але, знову ж таки, не навпаки.
— DisplayPort. Інтерфейс, що спочатку створений для передачі відео (втім, може застосовуватися і для аудіосигналу - в цьому DisplayPort аналогічний HDMI). Зустрічається у багатьох сучасних моделях моніторів. Зазначимо, що монітори з входами DisplayPort сумісні також із виходами Thunderbolt (через перехідник).
Конкретні можливості цього роз'єму залежать від його версії. У сучасних моніторах трапляються такі варіанти:
- v.1.2. Найбільш рання із загальнопоширених у наш час версій, випущена у 2010 році. Саме в ній вперше були представлені такі можливості, як підтримка 3D та можливість послідовного (daisy chain) підключення кількох екранів. Версія 1.2 дає змогу передавати 5К-відео на частоті кадрів 30 к/с, робота з вищими дозволами (до 8К) також можлива, але вже з певними обмеженнями.
- v.1.3. Версія DisplayPort, випущена у 2014 році. Має у півтора рази більшу пропускну здатність, ніж v.1.2, і дає змогу передавати відео 8К на 30 к/с, 5К – на 60 к/с та 4К – на 120 к/с. Крім того, у цій версії з'явилася функція Dual-mode, що дає змогу підключатися до виходів HDMI та DVI через найпростіші пасивні перехідники.
- v 1.4. У цій версії максимальна частота кадрів при роботі з одним екраном збільшилася до 120 к/с для стандарту 8K і до 240 к/с для стандартів 4K і 5K (при цьому дані передбачається передавати зі стисненням за технологією DSC — Display Stream Compression). З інших особливостей можна згадати сумісність з HDR10 та можливість одночасної передачі до 32 каналів звуку.
- v 2.1. Версія зразка 2022 року, що використовує ту ж специфікацію фізичного рівня, що USB4. Пропускну спроможність інтерфейсу наростили вдвічі порівняно з v 1.4 (до 80 Гбіт/с, з яких передачі даних доступно 77.37 Гбіт/с). При цьому реалізовано підтримку підключення дисплеїв з роздільною здатністю аж до 16К при 60 к/с, 8К при 120 к/с, 4К при 240 Гц і 2К при 480 Гц (без додаткового використання технології DSC — Display Stream Compression). Довжина кабелів DP40 (з пропускною спроможністю 40 Гбіт/с) тепер може перевищувати два метри, а DP80 (80 Гбіт/с) – більше одного метра.
— Mini Display Port. Зменшена версія описаного вище DisplayPort, яка застосовується переважно в ноутбуках; особливо популярна у лептопах від Apple. Останнім часом намітилася тенденція заміни Mini Display Port на універсальний інтерфейс Thunderbolt; однак цей інтерфейс працює через той же роз'єм і надає ті ж можливості. Іншими словами, монітори можуть підключатися до Thunderbolt (версій 1 і 2) через штатний кабель miniDisplayPort, без використання адаптерів (для v3 перехідник все ж таки знадобиться).
— HDMI. Інтерфейс HDMI спочатку створений для передачі відео високої роздільної здатності та багатоканального звуку в цифровому вигляді по одному кабелю. Це найбільш популярний із сучасних інтерфейсів подібного призначення, виходи HDMI є практично обов'язковими як для комп'ютерних відеокарт, наприклад і для медіацентрів, DVD/Blu-ray програвачів та іншої техніки.
Наявність у моніторі кількох виходів даного типу дає змогу тримати його підключеним одночасно до кількох джерел сигналу - наприклад, комп'ютера та супутникового ТВ-тюнера. Таким чином можна перемикатися між джерелами через програмні налаштування, не пораючись з перепідключенням кабелів, а також використовувати функцію PBP.
При цьому сам порт має різні версії, а найпоширеніші в наш час такі:
- - V.1.4. Найраніша версія з активно застосовуваних у наш час; з'явилася у 2009 році. Підтримує роздільну здатність до 4096х2160 при 24 к/с, а в стандарті Full HD (1920х1080) частота кадрів може досягати 120 к/с; можлива також передача 3D-відео.
- - V.2.0. Версія, представлена у 2013 році як масштабне оновлення стандарту HDMI. Підтримує 4K відео з частотою кадрів до 60 к/с (завдяки чому також відома як HDMI UHD), а також до 32 каналів звуку та до 4 аудіопотоків одночасно. Також у цій версії з'явилася підтримка надширокого формату 21:9.
- - v.2.1. Досить значне, порівняно з версією 2.0 оновлення, представлене наприкінці 2017 року. Подальше підвищення пропускної спроможності дозволило передбачити на підтримку дозволів до 8К на 120 к/с включно. Також були внесені покращення щодо роботи з HDR. Зазначимо, що для всіх можливостей HDMI v 2.1 потрібні кабелі типу HDMI Ultra High Speed, хоча базові функції доступні і зі звичайними кабелями.
— USB З (DisplayPort AltMode). Ще один різновид USB-інтерфейсу, який використовується для роботи з відеосигналом. Має невеликі розміри (не набагато більше microUSB) та двосторонню конструкцію, що дає змогу підключати штекер будь-якою стороною – це робить Type З зручнішим, ніж попередні стандарти. При цьому відзначимо, що подібний монітор може бути розрахований на підключення до виходу USB З (принаймні, саме такий кабель-перехідник може поставлятися в комплекті), цей момент не завадить уточнити окремо.
— Інтерфейс Thunderbolt. Thunderbolt є протоколом передачі даних (застосовується у пристроях Apple), пропускна спроможність у якому сягає 40 Гбіт/с. Сам роз'єм як і швидкість залежить від версії: Thunderbolt v1 і v2 використовує miniDisplayPort (див. вище), монітори з входами Thunderbolt не обов'язково сумісні з оригінальними виходами miniDisplayPort - цю сумісність не завадить уточнити окремо. А Thunderbolt v3 оснований на роз'єм USB З (див. вище).Вбудовані динаміки
Наявність у монітора власних
вбудованих динаміків. Такі моделі, по суті, поєднують в собі екран і колонки, що може позбавити користувача від необхідності купувати окрему акустику. А для моделей з ТВ-тюнером (див. вище) дана функція є практично обов'язковою. Правда, варто враховувати, що потужність подібних динаміків і якість їх звучання порівняно невисокі, так що для вимогливих слухачів така система навряд чи підійде. Тим не менш, вбудована акустика зазвичай звучить як мінімум не гірше недорогих зовнішніх колонок, а місця займає значно менше.
Потужність звуку
Номінальна потужність динаміків, встановлених в моніторі (див. «Вбудовані динаміки»). Чим вище потужність, тим голосніше може звучати акустика, тим легше їй перекрити великий простір. Втім, здебільшого користувач знаходиться безпосередньо перед монітором, і для нормальної чутності не потрібна висока гучність. Так що даний параметр критичний переважно для плазмових і РК-панелей (див. «Тип»).
Настінне кріплення
Розмір кріплення
VESA, передбаченого в моніторі.
VESA — стандартний формат настінного кріплення для сучасних телевізорів і моніторів. Основа для кріплення являє собою прямокутну пластину з чотирма отворами під гвинти по кутах. Відстань між цими отворами по вертикалі і горизонталі в міліметрах становить основну характеристику кріплення – наприклад, одним з найбільш поширених є розмір 100х100. Для невеликих екранів передбачені кріплення 75х75, для великих і важких моніторів — 200х200 і більше (аж до 800х400).
Споживана потужність
Номінальна споживана потужність монітора. Зазвичай, в даному пункті вказується максимальна потужність, яку пристрій може споживати при нормальній роботі — тобто споживання енергії на максимальній яскравості, найбільшої гучності вбудованої акустики тощо. Фактичне енергоспоживання може бути помітно нижче, проте при виборі все одно найкраще орієнтуватися на значення, заявлене в характеристиках.
Загалом чим нижче споживана потужність — тим більш економічний пристрій в плані споживання електроенергії (за інших рівних умов). Крім того, дана характеристика може стати в нагоді при підборі джерела безперебійного живлення для ПК і в інших специфічних ситуаціях, коли потрібно точно визначити енергоспоживання обладнання.
Клас енергоспоживання (new)
Цей параметр характеризує економічність споживання електроенергії. Класи позначаються латинськими літерами від A до G за зростанням енергоспоживання. Власне, наприклад було спочатку і задумано, поки до класу А не підтягнулися більше енергоефективні моделі, які в результаті отримали маркування А+, А++, А+++. Подальший розвиток технологій дозволив піти ще далі, і щоб не плодити плюси у маркуванні енергоефективності, у березні 2021 року виробники повернулися до колишніх індексів від
G до
A, де А – найбільш енергоефективний монітор. Відповідно моделі 2021 року матимуть сучасне маркування, а старі зразки маркуватимуться як і раніше. Втім, у новітній градації більшість моніторів мають нижні індекси —
D,
E,
F, що не говорить про їхнє високе споживання. Просто це запас на майбутнє, щоб знову не вдаватися до А+. Моделей
класу B та
З значно менше.
Зовнішній блок живлення
Блок живлення, виконаний окремо, поза корпусом монітора – зазвичай прямо на дроті живлення (аналогічно тому, як це реалізується, наприклад, у багатьох ноутбуках).
Таке компонування дає змогу винести досить значну частину «начинки» за межі корпусу. Тож
монітори з зовнішнім БЖ самі по собі виходять більш тонкими і витонченими, ніж аналогічні моделі зі
вбудованим блоком живлення. З іншого боку, необхідність шукати місце під сам БЖ в деяких ситуаціях може викликати незручності. Тому при виборі варто враховувати особливості обстановки: в деяких ситуаціях оптимальним варіантом цілком може стати інтегрований блок живлення.